Loreno, miluju tě.
Od toho odpoledne, co jsem tě uviděl,
když jsi na mě čekala u cesty se svým pruhovaným kufrem,
tě miluju.
Na mou duši přísahám,
že odteď bude mým jediným cílem v životě
dělat všechno pro to, abys byla šťastná.
Nebudeš toho litovat, Loreno.
No tak...
Miluju tě od té chvíle, kdy jsem tě uviděl...
Odpoledne, co jsem tě poprvé uviděl...
na cestě, s pruhovaným kufrem.
Loreno, chci říct, sakra... Chci říct, Loreno, miluju tě.
Od té chvíle, kdy jsem na tebe poprvé čekal u silnice...
Doufám...
Hlavně klid. Miluju tě. Miluju tě.
Miluju tě, Loreno, na silnici s tvým kufrem...
-Sakra! Ty blbej kreténe! -Kam se díváš?!
Když jsem tě uviděl s pruhovaným kufrem...
jak na mě čekáš...
Chci říct, miluju tě, tak to je.
Mohu tě ujistit,
že mým jediným cílem v životě bude dělat tě šťastnou.
Štěstí je pro mě opravdu důležité.
Když ty a já budeme s kufry...
Uklidni se.
-Jaký jsi měla víkend? -Díky bohu, že je konec.
-Proč? -Z matky mi málem praskla hlava
a otec celej víkend prospal
a vzbudil se jenom pro to, aby mi vynadal.
To jo, rodiče. Klasika.
-Viď? -Jo.
To proto, že tě mají rádi.
Řekli zase tu větu: "Dokud budeš bydlet v mém domě..."?
Co myslíš?
Dala bych všechno za to, abych tam s nimi nemusela být,
-ale to jim říct nemůžu. -Býváš tam jen o víkendu.
Od pondělí do pátku se můžu sedřít
za pár drobných 300 kilometrů od domu,
protože nic lepšího jsem nenašla, a ty dva dny,
kdy mám volno, chci být v klidu a aby mě neotravovali.
Příště můžeš zůstat u mě doma.
Cože?
No, budeš mít klid. Chápeš?
Chceš mi tím něco naznačit?
Ne. Říkám to kvůli tobě.
Mně je to jedno. Víš, že mám prázdný dům.
Nechceš snad zneužít mladou dívku, jako jsem já?
-No tak, vždyť už je ti 30. -Hej, 29!
Dobře, omlouvám se. Přehnal jsem to, promiň.
Loreno, poslyš.
Co?
Když jsem tě viděl, jak na mě čekáš s pruhovaným kufrem...
To, co v životě chci, je...
Cože?
Je to pro mě opravdu důležité, Loreno.
-Co chceš? -Chci, abys měla jistotu...
-Jistotu v čem? -Že... že...
Bezpečnostní pás, připoutej se.
Ten pás s tím "píp, píp, píp".
-Jo, dobře, dobře. -Ne, omlouvám se. Já...
Už je to zapnutý.
-Kdo ještě dnes přijde? -Jeden otrava.
Poslal mi nevím kolik zpráv na WhatsApp,
ve kterých měnil místo vyzvednutí, jako by byl ministr.
A pak ještě jednoho obtloustlýho chlápka, ajťáka,
který vypadá opravdu mile.
Doufám, že nebude jako ten posledně.
Ten ajťák?
Pamatuješ? Seděl vzadu a za celou cestu neřekl ani slovo.
To je ta lepší možnost ne?
Mám radši tišší lidi než ty, co ti poví celý život.
Já ti pořád něco povídám.
Ale tvůj život je mnohem zajímavější.
Odvoláš to, hned.
Ze začátku jsi byla taková korektní,
ale pak ses uvolnila.
Protože jsi na mě vyvíjel tlak.
Byl jsi hrozně vážnej, s kravatou, tvářil ses jako...
Jo, byl jsem trochu naštvanej.
Měl jsem šest měsíců po rozvodu.
Naštěstí mě napadlo tohle, jinak bych byl bez auta.
A všichni víme, že kdyby pán přišel o auto...
Směj se, ale ve firmě nesmí o spolujízdách vědět.
Ne, ne.
Lidi by tě nerespektovali, kdyby si mysleli, že si vedeš špatně.
Samozřejmě, že ne.
Pracuju ve společnosti na špičkové technologie
-s pobočkami po celém světě. -Jo.
-S velmi povrchními lidmi. -Ano.
Ne, jen...
Dělám si srandu, jo?
Loreno...
to, co jsem ti říkal předtím...
Jak jsem ti říkal o tom pruhovaným kufru...
No, u té... Támhle je!
Zdravím, jak se máte?
Jedna drobnost. Dělá se mi vzadu špatně.
Vadilo by, kdybych seděl vepředu?
-Ne, v pohodě. -Ne, ne. Podívejte se...
Je to hrozný. Naposledy jsem to tu zaneřádil.
V tomhle velkým stroji se obávám, že...
-Klid, to je v pohodě. -Loreno.
-Jsem v pohodě. -Loreno.
-Díky, krásko. -Není zač.
-Ty jsi Julián, že? -Ano.
-Loreno... -Koukni sem. Jsi tam.
Udělej něco.
Tak, můžeme jet, ne?
-Zlato, v pořádku tam vzadu? -Jo.
Jo? Mám si trochu posunout sedadlo?
-Ne, jsem v pohodě. -Dobře.
Ty mícháš drinky v Pachá, že?
-Ne, nemíchám drinky. -Fakt ne?
-Určitě? -Jo, jo.
-Snad ví, jestli míchá drinky. -Ano.
Kudrnaté vlasy, pěkné tělo...
Musíte si mě s někým plést. Říkám vám, že...
-Všechny jsou tam sexy. -Ano, o tom nepochybuji,
-ale už jsem... -Jo, povídej.
Mířím na letiště, ale mluv.
Vážně?
Ty seš blázen. Cos jim řekl?
Musíš to dát všechno do pořádku.
Rozumíš? Tady velíš ty.
Proč jsme zastavili?
Protože čekáme ještě na někoho.
Další lidi? Nebudeme snad jenom tři?
No, tak ho pošleš do prdele. Jasně!
Jde o to, že si všichni dělají, co chtějí.
-Určitě máme sraz tady? -Jo.
-Před Sagrado Corazón. -Pak si promluvíme, dobře?
A kdyby něco, zavolej.
A nepřežeň to. Čau, čau.
Co se děje?
Ještě na někoho čekáme.
Jak jako čekáme? Jestli tu není, tak tu není.
Tak pět minut počkat můžeme ne?
Takhle kdybysme to udělali všichni,
pět minut ty, pět minut já, a bud z toho půl hodina.
-Pak to zase doženeme. -Jo, jo.
Jo, ale ne. Tak to nefunguje, víš?
Je to o mentalitě.
Pak se nemůžem divit, že si na nás Němci stěžujou,
protože všude chodíme do prdele pozdě.
Prostě počkáme pět minut na toho opozdilce.
Není to on?
-Ne, není. -Ale má kufr.
Ten, na koho čekáme, je starší a obtloustlejší.
Hej! Hej!
-Chlape! -Prosím.
To je idiot. Kámo!
Hochu! Podívej se na něj. Tady!
Podívej se na něho.
-Ten moc obtloustlej není. -Ne, to není on.
Jste Julián?
-Ano. Ty ale nejsi Carlos. -No, dalo by se to tak říct.
Zdravím.
-Dobře, ale ten profil ne... -Dám si věci do kufru, dobře?
Podívejte... Zdravím.
Ten profil je mýho bratrance. Pravda.
Nemám účet, nechtělo se mi zakládat novej.
-Jak je? Jmenuju se Sergio. -Podívej, Sergio...
Chápu tě, jo? Potřebuješ vědět, kdo ti nasedá do auta.
Jistě.
Nevím, každopádně klidně odejdu, jestli chceš.
Ne, ne.
Co je opravdu důležitý, je mít nějakej údaj.
Telefon... Koho zajímá nějaká fotka?
Jo, jo, já vím. Ale co, kdyby se něco stalo.
Kdo za tebe zodpovídá? Tvůj bratranec?
Co by se asi tak stalo?
Jako kdybych dal fotku tohohle auta
-a pak se objevil s dodávkou. -V tom případě
dodávka by byla bratranec ne? Mohl by být dodávka a...
A já jsem co?
-Špatně jsem to vysvětlil. -Můj bratranec není dodávka.
-Ne. -Je to skvělej člověk.
O tom nepochybuju.
-A sakra dobře vaří. -Vážně?
Jo.
Dívej, tohle udělal včera.
Kambala.
S gumovými medvídky.
-S čím? -Co myslíte?
Jsme fakt šílení.
A ty musíš přijít ochutnat lasagne de Malasaña.
-Ježíši. -A vzadu je napsané co?
"Blázinec". Tak se jmenuje restaurace. Co myslíte?
My jsme fakt šílení, kámo.
-Líbí se mi to, je to velmi originální. -Fakt?
Jo, je to skvělý.
Tak co? Jedeme? Nebo čekáme na tvýho bratrance?
Ne, pokračuj. Žádný strach, jedeme.
Mám pustit nějaký písničky, Loreno?
Posloucháš Vangelis?
-No... -Ne, počkej. Pusť E.L.O.
-Co? -E.L.O.
Electric Light Orchestra.
"Mr. Blue Sky".
"Mr. Blue Sky". To je čistá magie, kámo. Pustím to.
Je to tady, je to tady!
Jedeme, jedeme!
Hele, hele.
Mám z toho husí kůži.
Poslouchej, ty výšky.
Je to jako the Bee Gees.