ROKU 1818 NAPSALA MARY SHELLEYOVÁ FRANKENSTEINA.
NA ZÁKLADĚ SÁZKY.
Ťuk, ťuk.
Kdo je?
To jsem já,
Mary Shelleyová.
Autorka Frankensteina.
Vím, že ho všichni zbožňují,
ale, milí zlatí, to zdaleka nebylo všechno.
To, co jsem chtěla napsat,
co jsem chtěla říct,
to nešlo.
Nemohla jsem na to ani pomyslet.
A dostala jsem rakovinu mozku
a nemohla psát vůbec, a tak jsem umřela.
Hned na to jsem se probudila tady,
na tomhle zasraným místě.
Tady jsem se stovky let
snažila dostat ten nádor,
ten sen, ten…
příběh z hlavy.
Milí zlatí, něco puká.
Ta slova začínají přicházet.
Je to duchařský příběh?
Hororový příběh?
Nebo ten nejděsivější za všech,
milostný příběh?
Na počátku je ona,
Ida.
Ano, budu jí říkat Ida, prozatím,
než si najde vlastní jméno.
Snaží se být hodná.
Snaží se být tichá.
Ale je v pekle.
Milí zlatí, podívejte. Něco…
Něco puká i v ní.
A tou puklinou bych se tam
asi mohla protáhnout.
Posedlost.
Dvě mysli místo jedné.
Ano,
asi to bude jediný způsob, jak ten příšerný příběh vyprávět.
Přichází kurevsky hustá nevěsta.
Ido, kde… Kdes byla, na jiné planetě?
My tady slavíme.
Ido a… a Mable, polibte se.
Do toho…
No tak. Ukaž nám, jak na to, zlatíčko.
Jo.
Jen si chci za svý peníze užít!
Nesnesu dívat se na ženskou, jak dělá chlapskou práci.
Víte, jak se dostat do sevřené ústřice?
- Štěrbinkou. - Štěrbinkou.
Znám to tam. Budeš nadšená. Večer tam zajdeme.
Nemůžu odtamtud Clydea dostat.
Nikdo nepůjde domů. Všichni dnes budou tady.
Tak jo. Jdeme na to.
Ukaž jim boty.
Tohle jsou mý nový boty.
- Pane jo. - Fungl nový.
Vypadají draze.
To je za to, že jsi tak hodná holka.
- Na, rudá botko. - Ne.
Dej si na mě ústřici.
Ne. Mě tyhle věci neberou.
Mám svou vlastní čičinku.
Čičinek není nikdy dost.
- To není! - No tak.
Můžu slyšet „ano, prosím“?
Ida asi ústřice nerada.
- No tak. - Ido, řekneš „ano, prosím“?
Ano, prosím.
Děkuji velice.
Nemáš zač. Nemáš vů…
Kdepak je?
Mňau.
Pojď sem. Jo, pojď sem.
Dej mi ji do pusy.
Hodná.
To je přesně ono.
Kurva, moje košile.
Nech něco i pro mě, jo?
Licoměrnost.
Mazané!
Mazané. Prohnanost!
Podvod!
- Co to říká? - Netuším.
Milá zlatá, prober se.
Mable, je v pořádku?
V čem je potíž?
Pardon, já jen…
Ido, jsi… Jsi v pořádku?
- Jo. - Ido, co je?
- Ústřice, že? - Jo.
Já nechá…
Skončit nemocná v zemi s pusou plnou hlíny.
Chce to mít nohy u sebe, ať si nepokazíš budoucnost.
Ježíši. No dobře.
Vy, pane,
byste ošukal i chlapa, kdyby vás chtěl.
- Britský přízvuk, aha. - Není se zač stydět.
To jsem se naučila na hřbitově.
Můj manžel Percy si hýčkal Keatse,
ale já měla jeho srdce na psacím stole zabalené v plátně
a věřte mi, že jsem ho uměla rozpálit!
Ano!
Dcera frajera,
na plnej céres, horem pádem, sejmutá…
Proboha, co se to děje?
Do prdele, co děláš, honíš mu ho pod stolem?
Vždycky se dá říct: „Já bych raději ne.“
- Melville. - Hele…
- No tak. - O čem to mluví?
- Kurevsky geniální. - Dost, Ido!
Lupino sedí tamhle.
- Pane Lupino. - Klid, Ido.
Ten je to opravdový monstrum.
- Pojďme zas jíst. - Ido.
Dávejte si před ním pozor na jazyk, dámy.
Slez dolů. Zlato, slez.
Jsem kanárek!
Po desetiletí umlčovaný,
ale mrtví všechny ty oplzlý historky znají.
Nezazpívá si někdo?
- Zdřevěněl mi jazyk. - Ido, slez.
- Nohy v betonu! Otrávené knedlíčky! - Drž ji.
- Jen ji drž. - Carbonara se špetkou arzeniku.
Co, i mně vyřízneš jazyk?
Ani komisař nedokáže umlčet mrtvý.
Velkej pán mafián.
- Hele. - Nemůže. Ne.
- Co to bylo? - Mrzí mě to.
Toužíš snad umřít, Ido?
- Moc mě to mrzí. - Mluvit tak před Lupinem.
- Nevím, co to je. - Není ti něco?
Co se kurva děje?
Pánové, mám takový nepříjemný, lechtivý pocit.
Frivolní, svědivý, chlípný, satyrský,
nabitý, hojný, což se dá těžko snést.
- Je hysterická. - Brouk v hlavě…
Tak dost.
Jamesi! Dost.
Jo, dobrá. Bylo to…
Ten „brouk v hlavě“. Ubohé. Klišé. Průměr.
Obvyklé. Nechceš mě za to zas uhodit?
- Uhoď. - Ido, dost.
Pánové, já tím překypuji.
Chci říct, že ve své ústřici mám perlu.
- To je nějaký duch. - To je dobrý.
- Ido, prober se z toho! - Dost!
Pane jo.
Ten pohled mě děsí.
Máš takovýho čuráka, co vypadá jako pupík.
Úplně za těma vakslema zaniká. Bejvá větší, když se těší?
Jamesi. Ty to nevidíš? Je posedlá.
- Sežeň doktora. - Moje pusa!
- Sežeň kněze. - Moje pusa!
Moje práce! Dřina! Práce!
Slabé, nemastné, hubené, vychrtlé.
Například „Vzpomínky na Itálii“.
Nebo pro upřesnění
„Vyprávění o cestě kolem Ženevského jezera“.
Ale pak, já vím. Ano, vím!
Ovšem, můj hororový tlustospis
Frankenstein.
Nouze, chudoba, drobty z potlačované mysli.
A ty jsou zhltnuté, slupnuté, zdlábnuté, schlamstnuté…
Co je… Co je to?
Co je to? Kdo jste?
Milí zlatí, varuji vás.
Přijde pokračování.
Neposlušná!
- Nezvladatelná! - Ido.
Všechno se změní.
Mám toho mnohem víc co říct. Jsi připravený?
Ido, ty mě děsíš.
Ido!
Milí zlatí.
Přichází revoluce.
Jestli vás děsil Frankenstein,
při mém příštím příběhu vyskočíte a budete křičet:
„Pomoc!“
NEVĚSTA!
Pane, vy! Paní!
Kupte si noviny!
Berte si dnešní zprávy!
Berte si noviny!
Pane.
- Ukázal byste mi cestu do Rivers… - Ne.
Ne. Jděte ode mě. Propána…
Co potřebujete?
Jdu za doktorem Euphroniousem.
Je to poněkud naléhavé.
Jmenuji se Frankenstein, paní. Po otci.
Sundal byste si ten klobouk?
Ano, jistě. Omluvte mě.
Kde jste se narodil, pane Frankensteine?
„Narodil?“
Byl stvořen. Znovuoživen.
V Ingolstadtu, v Bavorsku.
Kolem roku 1820?
1819.
Teď máme 1936, pane.
To by vám bylo přes sto let.
To je pravda.
Nevím, jak to vysvětlit.
Sundal byste si ten šátek?
No, to…
To raději ne.
Pročpak?
Promiňte. Nechci vás vylekat.
- Chci udělat pár testů. - Bylo by možné,
promiňte, paní,
aby mě vyslechnul pan doktor?
- Který doktor? - Doktor Euphronious.
Autor Horizontu události a Zrození singularity
a také Umění znovuoživení.
Ty knihy… několikrát jsem mu psal,
ale nedostal jsem žádnou odpověď.
Já jsem Euphronious, zlato.
Cornelia.
Publikuji jen s C. Je to snazší.
Těší mě, pane Frankensteine.
Za ten zápach se omlouvám.
Nádech.
Zadržet.
Četl jsem všechny vaše práce o znovuoživení.
Je geniální, co jste dokázala s hraboši a krtky.
A s kočkami.
Vážně?
Nepublikováno.
Ty jsem roztrhala.
Mám předplacený váš čtvrtletník.
Bolí to?
Nevím. Jsem na to zvyklý.
Jsem nadšena, že jste mě vyhledal.
Chtěla bych vám nabídnout pobyt tady v Institutu.
Na pozorování.
Pozorování?
Ano.
Kvůli tomu jsem nepřišel.
Aha? A proč jste přišel?
Hledám…
styk.
- „Styk?“ - Ano.
Nevím, kolik jste toho o mně přečetla.
Posaďte se, prosím.
Četla jsem úplně vše o rané práci doktora Frankensteina.
A o jeho monstra.
- „Jeho monstra.“ - Omlouvám se.
Je to nepřesné?
Doktorko,
je celá zahrada
rozkoší, které jsem dosud neměl
tu čest zakusit.
Myslíte tělesné rozkoše?
Mimo jiné.
Vztah.
Splynutí.
- Manželský vztah. - Ano.
Nevěstu.
Ano.
Jak konkrétně vám s tím můžu pomoct?
Neprovozuji zásilkovou službu
- s padlými ženami. - Ovšemže ne.
Ale…
Vy chcete, abych
ji vytvořila?
- O… - Znovuoživila.
Nevěstu pro vás?
Ano.
Z těla mrtvé ženy?
Ano.
Ježíši.
Nechci být nezdvořilý.
Jde tu o sex, Franku?
Protože jsou jistě i snazší způsoby, jak mít sex.
- Gréto, mám tu pacienta. - Pardon.
Proboha.
Jde o osamělost, doktorko.
Máte s ní zkušenost?
Pro mě to jsou muka.
Já…
Zůstaňte tady v Institutu.
Jsem zvědavá.
To snad ne! Zase vy.
Je malý zázrak, že jste mi nevydloubl oko.
Oxymóron.
- Co prosím? - Ach, Ronnie.
- To je hrozně dobré. - Další.
Jste chatrného zdraví či učený idiot?
Kolik jich bylo teď?
- Vy jste asi génius. - „Vy jste asi génius.“
Jste vážně směšný.
- A ničíte mě. - „A ničíte mě.“
- Třeba to bude propadák… - „Třeba to bude propadák…“
- …ale prosím. - „…ale prosím.“
Létám si vysoko,
ale mám pocit, že padám…
Můžete se ztišit?
Padám láskou k tobě jen.
Padla jsi mi do oka a já mám zvláštní pocit, že padám.
Ukaž mi prstýnek a hned do toho skočím.
Cestoval jsem vždy sám, teď jsem tě však poznal
a najednou jsem z tebe celý bez sebe.
Pane faráři buďte ve střehu,
mám ten zvláštní pocit, že padám,
padám láskou k tobě…
Tohle nebude fungovat, Franku.
To budeme vykopávat mrtvoly na hřbitově pro chudé?
Zdravotnická mrtvola nepřipadá v úvahu.
A vážně nechápu, k čemu je dobré
využívat části z různých mrtvol.
Co se tím zamýšlí?
A sešívat je? To je groteskní.
Doktor Frankenstein měl nějaký fetiš.
Zřejmě se snažil vytvořit něco…
krásného.
To je ironické.
Omlouvám se.
A i kdybychom měli jedno celé tělo, tak co?
Najdeme vám odvážnou zrzku?
Najdeme vám na rande mrtvou, odvážnou zrzku.
Vysokou. Pevné kozičky.
Zadejte si požadavky.
Třeba si udělám i něco pro sebe.
Krásného manžela.
S velkým… intelektem.
Tohle je naléhavé!
SOS! Hoří!
Kurva!
Omlouvám se.
Byl jsem moc dlouho bez společnosti.
Jděte s tím někam, Franku.
Všichni jsou osamělí.
Když jsme si včera podali ruce, bylo to moje úplně poprvé.
Jaké to bylo?
Bylo to výjimečné.
Budu ráda, když tu zůstanete na pozorování.
Ne, nevyhodím vás na ulici.
Zdržte se pár dní.
Dobře se o vás postarám.
Pomozte mi, prosím.
Co když bude znetvořená nebo ne taková, jakou chcete?
Budu ji milovat.
Z vědeckého i etického hlediska je toho spousta,
co se může hrozně pokazit.
Tohle… To je… To je šílené.
Já myslel, že jste šílená vědkyně.
Nejste snad zvědavá?
- Pardon. - Nechte to být.
Svlečte ji.
Bude to po vzoru hvězdného zbytku.
Využila jsem elektřinu z pouličního osvětlení
a napětí bude třeba posílit
a vyzkratovat, abychom docílili silné intenzity.
Světla se zhasínají kolem 5:00.
Musíme se dostat na aortu a solar plexus.
Nemáme moc času.
Potřebuji levostranné elektrody.
A proti gravitační reakci budeme působit tlakem neutronové degenerace
a odpudivou interakcí mezi neutrony na malé vzdálenosti.
Předpokládáme-li dualitu částic a vlnění,
bude třeba přistupovat k integrální hodnotě hustoty asymptomaticky.
Nejsem si jista, jak to ovlivní graf,
ale už jsem ho jednou použila a použijeme ho znovu.
Teď jód, kde je…
Je překrásná.
Máte pravdu, Franku. Je krásná.
Teď asi bude nejlepší přestat.
Začneme zase zítra.
Ale…
- Ano? - Je tam všechno v pořádku, paní doktorko?
Ano. Všechno v pořádku. Nebojte.
- Doktorko? Není vám něco? - Ne.
Něco jsem slyšela.
- Je to dobré. - Jistě?
- Nebojte. Je to dobré. - Někdo šel nahoru.
- Nejste nedobrovolně… - Děkuji, Gréto.
Nemůžu tu mít v pracovně mrtvolu.
Tak to je, Franku. Buď teď, nebo nikdy.
Dávám infuzi.
Elektřina na tři.
Franku.
Franku!
A jo.
- Nervy. Pardon. - Franku.
To moje nervy.
Nadýchněte se.
- Na život. - Na život.
Vaše nevěsta, Franku.
Nevěsta?
Pomocnice. Společnice.
Dáma. Manželka.
Kde…
Ježíši.
Že bysme to včera trochu přehnali s absintem?
Otrava chlastem. Levárna.
Pozor! Do čela!
Asi abych šla domů.
Ano. Dobrá. Kde bydlíte?
Mám bratránka, McBridea.
Jo. To mi zní povědomě.
Zní to.
Zvoní to. Hřmí to. Vřeští to.
A jé.
Ne. Dám se do pořádku.
Chce to jen pořádnou snídani. Nic víc.
Pohoda. Hračka. Brnkačka.
Brnkačka.
- Pojďte. Podejte… - Nesahejte na mě.
Moc se omlouvám.
Můžu se podívat na tu nohu?
Jsem doktorka. Není čeho se bát.
To už jsem slyšela.
Jasně.
Tohle nebolí?
Není to zlý. Ne.
Svědí. Krvácí. Pálí. Dře.
Svírá. Hnisá. Štípe. Buší.
Neuvěřitelné.
Pardon.
Nedokážu si to sesumírovat.
Není co.
Přijde mi to,
jako byste měla nějakou nehodu.
Nehodu?
Nechcete tu zůstat přes noc?
Prosím? Už je pozdě.
Rád vám nabídnu svou postel.
Tak nehoda?
Pche!
Podíváme se na tu nohu.
Franku, nechte nám trochu soukromí.
Vodprejskni.
To nebolí, tahle noha?
Co je s ním?
- S kým? - S tím chlapem.
S Frankem?
- Myslíte jeho tvář? - Tvář?
Tu jste myslela, ne?
Ne.
Proč jste zamkla?
„Nevěsta“ znamená „vdaná“?
Ne, znamená to, že se provdáte.
- Za něj? - Za Franka. Ano.
Tak na rovinu, ne.
Nevzpomínám si na něj.
To je tou nehodou?
Není tak hrozný.
- Není tak hrozný? - Ne.
Co že si ho nechcete vzít vy?
Sezdat. Spojit. Spářit. Chovatel. Manžel.
Kdo je? Kdo je tam?
Mary.
Mary?
Jaká Mary?
„Mary“ po matce, plus „Wollstonecraftová“ po dědovi.
Plus „Godwinová“ po otci, plus „Shelleyová“ po manželovi.
Mary Shelleyová. Povědomé?
Mary Shelleyová.
Ten hlas znám.
Ano, milá zlatá.
Jsi moje monstrum.
A jak se jmenuju?
Nevzpomínám si.
Přesně tohle bude třeba vyřešit.
Znáš ho? Povíš mi ho?
Já bych raději ne.
- Vyser se na to! - Do prdele!
- No tak…! - Moje oko! Kurva!
Kurva!
Pardon!
- Já nevěděl, že jste to vy. - Kruci! Moje oko!
Stejně… Hergot!
Můžu… Můžu se podívat?
Ne.
- Jsem Frank. - Vyhul, Franku.
Můžu se podívat?
Jak jste se sem dostal?
- Bylo zamčeno. - Oknem.
Koukej ubrat. Mazat. Obrat.
Na pat. Amalgamovat. Imitovat. Decimovat.
Transmutovat.
Pardon.
Sublimovat. Konzumovat. Vyšachovat.
Kilowatt.
Máte úžasnou slovní zásobu.
Tak…
copak se tu stalo?
Máte od toho krystaloidního roztoku skvrny na pleti.
To jsem nečekala.
Ráda bych proto dnes provedla pár testů.
Těším se.
Já bych raději ne.
Začínáte už trochu rozpoznávat věci?
Vracíte se do reality? Po té nehodě?
Zkuste vejce. Dejte si toust s džemem.
Je výborný.
Nevím. Já bych raději ne.
Mohly bychom se vám společně podívat po nových šatech.
To by vás mohlo bavit.
Já bych raději ne.
To je Eliot?
- Hawthorne? - „Bartleby“.
Zřejmě jsme oživili velmi sečtělé monstrum, Franku.
Citovat u snídaně Hawthorna.
Hawthorna? Ten se necudných dívek zastával.
Ne, ne.
Melvillea, milá zlatá.
- Melvillea. - Jo.
Podala jsem vám nádhernou snídani.
Netuším, v čem je potíž.
Nějak jsem vás rozrušila?
Celý život ženských lží.
To ten nedostatek.
A strádání z vás udělá vyhládlou píču.
Touha. Prahnutí. Dychtění. Sen. Sen. Sen.
- Ne. Přestaňte. - Sen…
- A dost. - Já bych raději ne.
Tak co byste chtěla dělat?
Chtěla bych, abyste odemkla ty blbý dveře,
protože bych ráda šla ven.
Bouřlivo. Větrno. Venku.
Tady zcela jistě nebydlím, paní.
Pusťte mě ven.
Ne. To je bohužel nemožné.
Pozoruhodné.
- Na zábradlí. Dělej. - Kurva vysoký!
- Vysoko! Vyserte si voko! - Podej mi ten deštník.
S láskou mou jedinou, život náš byl tak krásný a blízký.
Od samého začátku, kdy srdce její jsem získal…
Věř tomu nebo ne, ale jako kluk prodělal obrnu
a nevědělo se, jestli bude moct chodit.
Ronnie Edwin Reed.
A i teď má jednu nohu kratší.
Má speciální boty, aby měl nohy stejně dlouhé a mohl tančit.
…svou snídani.
Bude se holit a pak sprchovat,
má to šťastná hodina.
To tě rajcuje?
Co?
Jedna noha kratší.
Tohle je ono? Co, Frankie?
Jo, tady se mi to šikne.
Šukna. Šup šup. Horempádem.
Pojď!
Chceš si zatančit?
Já netančím.
Ale tančíš.
Pojď!
Znám je! Taneční kroky znám všechny!
Pojď! Znám je všechny!
Tak dlouhý beznadějný čas v tenký vánek se rozplynul.
A najednou se zdá,
že nejšťastnějším mužem na zemi jsem se stal.
Na lepší časy se blýská a já prohlížím si krajinu,
čtyřlístky všude, kam jen dohlédnu.
Jó, na lepší časy se blýská, od té doby, co láska ke mně přišla.
Hořký byl můj šálek kávy, ale nastal konec truchlení,
teď se jistojistě věci mění.
Jó, na lepší časy se blýská, od té doby, co láska ke mně přišla.
Kterej námořník ti dělal ty kérky?
Úžasný.
Sakra.
Líbí se ti to, sestro?
Pojď sem.
Ještě jednu?
Už mám dost.
To je moje manželka.
Jo!
Jo? Ten stůl nemůžete zabírat celý večer.
Násilí.
Násilí. Podpásový násilí.
Násilnosti na konci ulice. Násilný mrdání jako sbíječkou.
Násilná zášť k matce!
Násilí!
Gangsteři. Lupinovi gangsteři.
Vyřiďte panu Vitovi Lupinovi, že tlusťochy šukám, jen když chci.
Násilí!
Násilí nožem! Násilím do žen!
Naser si, děvko!
Tu bych omrdal.
Je jako jablíčko.
Děkuju, nechci.
Dobrou noc, pánové.
- No tak, kotě. - Pardon, chlape.
No tak. Neblbni.
- Bezpečný sex. Zlý, ničivý sex. - Chceš si hrát?
- Hrajme si. - Bij mě. Štvi mě.
- Snášet, spolknout, zběsilý sex. - Vazoun si nechce hrát?
No tak. Nic?
To nic. Nelam si s ním hlavu.
- No tak, kočko. - Pardon.
- Budeš mňoukat. - Pardon, vazoune.
- Frankie! - Srabe posraná.
- Ne! - To se ti líbí?
Máš to ráda nahrubo.
- Bij mě. Štvi mě. - Haló.
- Ber ji. - Zběsilý…
- To všechno je moje. Mám tě. - Snášet.
Mám tě. To všechno je mý.
Chci si kousnout!
Jo? Já si chci kousnout!
Kurva!
- Chyť ji za nohy. - Podrž ji.
- Ne! - Já tě omrdám.
Nasrat…
Ne! Ne! Ne!
Ne…! Ne…!
Pojď. Musíme odsud!
To jsem nebyl já. Já se pití nedotknu.
Hraju na housle.
Propána. Do prdele. Ne.
Bože!
Jdi. Nechci, aby ses namočila do dalšího maléru.
Jdi.
Proboha.
To bude dobrý. Jdi.
Jdi. Zmiz odsud! Jdi!
RONNIE REED - VZESTUP KE SLÁVĚ
Co děláš? Jdi domů!
Ať tě se mnou nechytnou.
Lidi mají rádi monstra. Srotí se dav.
Vážně.
Já už to zažil. Je to hrůza.
Jdi. Zmiz odsud. Jdi domů.
Nevím, kde bydlím.
Ťuk, ťuk.
Kdo tam?
To jsem já, Mary.
Jaká Mary?
„Jaká Mary?“
Nechceš si vzít Frankensteina?
Nemůžu dýchat.
Nevzpomínám si na své jméno.
Martha? Winifred? Constance. Jane.
King Kongova nevěsta.
„Queen Kong.“
Paní Jekyllová. Paní Hydeová.
Paní Frankensteinova nevěsta.
To není správné, že ne?
Nemůžu dýchat.
Dusí tě. Nás všechny.
Mozková mlha. Mozková smrt. Přej si mozkovou ataku.
Najdi si jméno, holka.
Odpor vůči tyranii
- je v souladu s Bohem. - Řekni, jak se jmenuju.
Jak se jmenuju? Řekni mi to.
To nic.
To nic…
To nic.
Dobrý. Dej ruce pryč.
Není tu vzduch.
Nemohla jsem dýchat.
Jako by mě pohřbili zaživa.
Takový sen jsem měl taky.
Jsi v pořádku.
Co se stalo?
Nevzpomínáš si?
Vzpomínám.
Něco vepředu?
Pojď…
- Co je? To je kvůli nám? - Pojď!
Zkontrolujte další.
Pojď!
S tebou to nemá nic společného.
Byl napůl osel, napůl člověk.
- Co povídáš? - S velkým oslím pérem.
Že ho prý vytáhnul a pomočil jejich těla.
Nepovídej.
To bych rád viděl.
Jsi zvrhlík, víš?
- Je tam dole? - Tady není nic.
Co je to?
Ronnie Reed?
„Pro jeho krásné černé vlasy
a smutné oči ho každá dívka zbožňuje.“
- Pamatuješ si ho? - Ne.
Kterou hvězdu z bijáku jsem měla ráda?
Jako před tou nehodou.
Nemůžu si vzpomenout.
Dietrichovou.
„Dietrichovou?“
Dietrichovou.
Marlene Dietrichovou. Jo.
„Nepřipadají vám slušní lidé strašně… nudní?“
Znovu láskou padám…
Zklidni se, holka.
Nikdy jsem to neplánoval, ale co mi zbývá?
Ne… Pst.
Ne…
Ne… Pst…
Divoký chrti! Výstřel!
Kdo tam?
- Pst… - Hej!
Vím, že to není moje vina. Láskou padám…
- Hej…! Já tě vidím. - Dobrá…
- Nestojím o potíže. - Vylez odtamtud.
- Nestojím o potíže. - Nebudu to opakovat.
No tak. Zvedni ruce.
Zvedni je! Dělej!
Vzdávám se.
Chraň Bůh.
Ďáble, ztrať se!
Ale ne.
Frankenstein.
To si dnešní děcka neumí vymyslet něco nového?
To je… meruňka?
Úžasné. Máte nějaké svědky?
Jen asi 150 lidí.
Bezva.
Taky majitele kina.
Prý ten chlap, co odpovídá popisu,
chodíval pořád na stejný film s Ronniem Reedem.
- Pořád dokola. - Na který?
Pochybný detektiv.
- Lidi mají různý vkus. - To tedy.
- Byl tam s dívkou. - To tě zaujme.
Žvanila něco o Vitovi Lupinovi.
O tom mafiánovi.
Jo.
Má pochroumanou nohu.
Vypadá to tak.
Tohle vyřídíme do 24 hodin.
Divnej čas na koupel, Franku.
Drobný.
„Frankenstein.“
Frankenstein?
Frankenstein.
Jsi Němec?
Švýcar.
„Jeho nevěsta.“ Tak mi říkají v novinách.
Jak se jmenuju?
Nedokážu si vzpomenout.
Haló?
Ginger.
„Ginger?“
Ne… Dělám si legraci.
Penelope.
„Penelope?“
Jaká Penelope?
Rogersová.
„Penelope Rogersová.“
Ta fotka se mi líbí.
„Jeho nevěsta.“
Frankenstein. Frankenstein. Paní Penelope Frankensteinová.
To zní dobře.
Nechceš si zašukat? Pak by se asi líp usínalo.
Třeba mi to osvěží paměť.
Jo.
Ne. Ne.
Ne. Děkuji.
Děkuji, ne.
Jen se snažím bejt milá.
Promiň.
Nechápu, co má mrtvola v Indianě
společného s párem vraždících monster v Chicagu.
Mám tušení.
Malloy?
Ne. Wiles. Detektiv Wiles.
Měl přijet Malloy. Z Chicaga.
Já jsem Malloy.
Myrna Malloy.
Těší mě.
Promiňte, máme na vás pár otázek.
Ta dáma je detektiv?
Detektiv formálně ne, ale…
Je moje sekretářka.
Případ se zdál ložený, tak jsem si říkal, proč jí nedat šanci?
To je vaše poprvé?
Na to se dámy nesluší ptát.
Klidně se tu porozhlídněte,
ale jsem si jist, že s vaším případem v Chicagu to nemá nic společného.
Podle čeho soudíte, šerife?
Nikdo neviděl nikoho odpovídajícího
popisu, co jsme dostali.
- Cigaretu? - Těch se straním.
- Já bych si vzala, díky. - A…
Já bych si vzala, moc děkuji.
A jak to vypadá, ty dva by nešlo jen tak přehlédnout.
- Chytrý. - Jo.
Chceš si psát poznámky?
Ne. Nemám pero.
Ty dva s tímhle neměli nic společného.
Kulhavá dáma a monstrum?
Ty by šlo těžko přehlídnout.
Vy jste mi tady v Indianě vtipálci.
Zeptám se na tu dívku.
Identifikoval ji někdo?
Ta je šeredná jak prkno od hajzlu.
To jo.
- Měli kliku, že se našli. - Jo.
Ne, vážně, tušíme, co je zač?
Víš, kouření ničí chuť.
Hlídáš si figuru?
Nesnáším, když to děláš.
Co jako?
Jak ze sebe děláš debila. Není to legrační.
Mně to přijde povedený.
Získám tak ty nejlepší informace.
Ty děláš detektivní práci, já svádím šerify.
Jsem tvůj dívčí Pátek.
Tak co myslíš?
Máš tušení?
VZESTUP KE SLÁVĚ
Našla jsem to v terénu, když jsi flirtoval se šerifem.
Kam jdeš?
Tam, co jede ten vlak.
Do New Yorku. Koupila jsem nám jízdenky na 11:03.
Jaký film Ronnieho Reeda se asi teď v New Yorku hraje?
Penelope Rogersová.
Jako Ginger Rogersová?
Jo. Chápu.
Jaký bylo šukání před tou nehodou?
Až tak dobrý?
Sopečný.
Velký třesk.
Sluneční paprsek.
Cukrovinka.
Jak z jiného světa.
Myslíš, že je v pořádku?
Ten chlap z toho vlaku?
Myslím, že na tom je…
dobře.
Jo.
Je ti něco?
Moje nervy. Někdy je těžké…
Je těžké se… pořádně nadechnout.
Můj výstřižek.
Byl tady. Propána.
Nešla bys do kina?
„POCHYBNÝ DETEKTIV“
NEJLEPŠÍ ZVUKOVÉ FILMY
NEJLEPŠÍ TANEČNÍK NA FILMOVÉM PLÁTNĚ!
Je to dobrý. Je.
A Carnegie je rozhodně lepší než Langer's. Ale je skvělý?
Pastrami v Chicagu je taky dost dobrý.
Copak? Frankie, co to tu voní?
Preclíky.
- Tvé oblíbené. - Mé oblíbené?
Vážně? Páni.
Pane jo.
Už mě ty kecy o „Druhým městě“ nebaví. Nemáš hlad?
Pochybný detektiv? Franku, to už jsme viděli.
Pojď, zkusíme tenhle.
Ne, ne, ne.
Kdo? Ti lidé, s nimiž jste mluvil?
To nejsou lidé, monsieur.
Jsou to mrtvá těla.
Mrtvá?
Ano, monsieur. Zombie.
- S dovolením. - Živí mrtví.
- Mrtvoly vykopané z hrobu… - Omlouvám se.
…které musí v noci pracovat v cukrovaru a na poli.
Pardon.
Podívejte! Přicházejí.
- Ale ne. - Nesmíš si jich všímat, zlato.
No tak, Eddie, ne. Eddie.
Tak jo. Dobře… Přestanu.
Eddie, ne.
Promiňte, prosím. Nemáte zápalku?
Eddie, ne.
Vážně. To nejde. Ne. Přestaň. Ne.
Ne, ne.
- Bože. - Rajcujou tě monstra, Eddie?
- Proboha. - Dolů.
- Kurva! - Jo, kurva.
Řekla ne, Eddie.
Vy ho šukejte, jestli chcete, dámo.
Co si pamatuju, může to být hezký.
Mnohem hezčí s vlhkou píčou, Eddie.
- Monstra. - Ne…
- Jsou to monstra! - Ne…
- Ty vraždící monstra! - Tamhle jsou!
- Zastavte je! - Proboha!
Ona se mě dotkla!
Ježíši.
- Monstra! - Vraždící monstra!
- Tamhle běží! - Zastavte je někdo!
Jsou to ty vraždící monstra!
Myrno, asi se vydáme tam.
Jsi génius.
Měl bys mi říkat Penny.
- Penny? - Jo, jako zkráceně.
Jako ta mince.
Drobný, penny, lupeny.
Penelope je jméno pro starou ženskou.
To jsem udělal. Nazval jsem tě Pěkná Penny.
Zastavte je!
Stát! Ani hnout!
Zamkni! Zamkni dveře.
- Hej! - S dovolením.
S dovolením.
Nemáte na něco chuť? Ne?
…pokaždé výbuch smíchu. Zkus to, Jacobe.
Je to snobské…
Nebylo slyšet. Je to hodně snobské.
- Já mu to říkal. - Je. A taky…
Taky je to smutné.
- Nekvalitní. - Nekvalitní, smutné a snobské.
Snobské a nekvalitní.
Nevím, co to je, ale vím, že jsi ta jediná…
Prosím vás.
Prosím vás, pane.
- Ronnie. Pane Reede. - Ano?
Pane jo.
Jste to vy. To jsem já.
Ronnie, já…
To je… Manchester. Rok 1917.
- Aha. - Za…
Za časů vaudevillu.
Ty boty, to… je to pravda.
Jsou jak umělecké dílo.
1917. Usmál jste se na mě.
Jo. Zářil jste.
- Tu vstupenku pořád mám. - Děkuji…
Vás…
Vás jistě potěší,
že už nejsem sám.
Děkuji.
Promiňte. Já jen…
Vděčím vám
a jenom vám
za své přežítí.
No…
Je mi líto, zlato, ale vážně nejsi můj typ.
Nevím.
Kdo je to?
Zcela jistě nějaké aroma.
Vždycky uprostřed scény vyprsknu, ať dělám, co dělám…
Ježíši. Kurva.
Jo, Frankie!
Zlato!
Co děláte tady?
Proboha.
Frankie!
Frankie! Musíme zmizet…
Puttin' on the Ritz!
Počkat!
Strážníci… Počkat…
Ani hnout!
Ztuhnout, ztvrdnout, zhoustnout.
Všechny vás postřílím. Ani hnout.
- Odhoďte zbraň. - Paní, odhoďte tu zbraň.
Odhoďte ji.
Pusťte ho.
Pusťte ho!
Dělej.
Dělej!
Pan Ronnie Reed, lidi.
Máš ztrátu paměti?
Nevadí, já mozek mám. Jo.
Tahle rachejtle má nadbytek mozku.
A je mozkem téhle akce.
Tohle je mozková ataka.
Pustíte ho?
Klid, kluci.
Koukej si kleknout.
Prosím…
Prosím, neubližujte mi. Promiňte.
Za co se omlouváš?
Udělals něco špatnýho?
Něco, cos myslel, že ti projde?
Tlak, bolest, újma, zranění.
Bití.
Výprask, mlácení, tlučení.
Něco malichernýho? Menší násilí?
Lámání. Průlom!
Přečtěte si to. Mám všemožné příběhy.
Je to tu hotová fízlárna.
Chcete tip, pánové? Lupino si platí komisaře.
Pan Vito Lupino, kápo mafie, vrah žen.
Elsie, Lucy, May,
Rae,
všechny našli mrtvé s vyříznutým jazykem.
Víte, co se říká? Mlčeti zlato.
Ale já si to chci zasloužit.
Odložíte ty zbraně? Řeknu vám o tom všechno.
Mluvím já. Smiřte se s tím!
Děláte uražený? Střílíte, koho chcete.
Podváděli jste a vyhráli. Mrtví se zlobí.
Bojíš se?
Co jste provedl?
Jo, vy, pane.
A vy.
Co jste provedl?
Jo, nikdo vás neviděl, jak jí tlačíte hlavu dolů.
Paní Alice Thompsonová, umřela třicetiletá.
Tady, je tu.
Nechal jste ji plakat v ložnici.
Na odchodu si roztrhla kombiné, píča bláznivá.
Providence Hagenová, smutná, stará, povadlá manželka, mrtvá.
Tady.
Francis McBurnsová, hladová, mrtvá.
Já je slyším.
Tady. Tady.
Všechny tu jsou.
Umlčený, potlačený, studený.
Mrtvý mají co říct.
A já to říkám!
Kritické množství. Zkorumpovaní budou sít.
Život je tady a přichází k vám od monster!
Zadržte!
Poběž!
Všichni klid.
Kam se poděli…?
Strážníci. Počkat.
Viděli jste je?
Byla… jsi…
úžasná!
Jsi má.
Bože.
Kdo jsi?
Franku.
Co jsem… Co jsem to udělala?
Ten policajt… Tvářil se tak překvapeně.
Já vím, má drahá.
Je to k posrání. Já vím.
Teď už nezbývá než žít.
Stát, ani hnout! Policie!
Jo!
Zpomal.
Pomalu…
Zpomal.
- Policie! - Ruce vzhůru!
- Ukažte se. - Vylezte.
Jsou tam dva pokoje. Prohledejte je.
Bez klíčků!
Jupí!
Dej taťkovi pusu.
- Ťuk, ťuk. - Kdo tam?
- Kantalupe. - Jaká Kantalupe?
Se mnou to v tobě lupe.
Něco mám! Mám zlaťáky!
Od apartmá na Park Avenue
po sklepy mainského venkova
probíhá revoluce.
Z podnětu bezejmenné ženského monstra
si ženy pomalovaly tváře a vyšly do ulic.
NÁSILNICKÉ ŽENY
„Ataka“ je jejich bojový pokřik.
ATAKA! REVOLUCE ZE ZÁHROBÍ
Ataka!
Nasrat! Ataka!
Ataka! Kurva, ataka!
Mozková ataka!
Táhněte do prdele!
Kurva, ataka!
Nasrat!
Ataka! Ataka!
Kurva, ataka!
Frankie, hele, co jsem našla.
Co rodina, Clyde? Daří se Anette dobře?
Ano, pane Lupino. Děkuji.
Daří se jim dobře.
A prý máš i pěknou bokovku.
Rajcovní.
Už ani ne, pane.
Doma mě dost zaměstnává dítě, takže na to nemám čas.
No tak, Clyde.
Nejen to děcko se potřebuje občas přisát ke kozičce, ne?
Jo.
Ale pouštíš si pusu na špacír, když tě kouří,
co, holobrádku?
Znervózňuje mě, když holka vykládá o tom, jak si to musí zasloužit.
Když bonzuje a tak.
Před masakrem vyvolává moje jméno.
To je nevkusné.
HLEDAJÍ SE VRAŽDÍCÍ MONSTRA!
Ida Bolinská.
Ví toho víc, než by měla.
Ta měla vždycky šťávu.
Komisař ti poví, kde je sleduje.
Postarej se o to.
Pane, my se o to postarali.
Mně to tak nepřijde.
Ale ano.
Všechno je vyřízeno.
Není se čeho bát, šéfe. Šoupli jsme ji pod drn.
Jak se jmenuje to malý, Clyde?
To malý? Frank, pane. Franklin.
- Dobré jméno. - Jo.
Clyde.
Vyřízni jí jazyk.
Chtěl bych ho jako suvenýr.
Děkuji, pane.
A že pozdravuji tvou krásnou ženu…
- Jistě, pane. - …Annette.
Anette, že?
16 vražd jak přes kopírák za 14 dní a policajti je všechny
chtějí přišít jí.
Jsou prostě nasraný.
Sedmnáct.
Dokážou jí jen toho policajta v Criterionu,
a to byla sebeobrana. Bez pochyb.
Sebeobrana?
Mířila zbraní na policistu.
Nepokoušela se nikoho zabít. Jen mluvila. Mluvila.
Jen porušíš status quo a už jdou po tobě.
Nechceš se k tomu hnutí přidat?
Všichni jsou ve varu kvůli jedné kriminálnici. Rozpaluje je to.
Představ si, kdyby se tak rozlítili kvůli astronautce nebo mozkové chiruržce.
Nebo detektivce.
Jo. Trefa.
Včera je zahlédli na venkovské pouti
u Fredonie v New Yorku.
To je odsud asi čtyři hodiny.
Do prdele. Tak jo.
AUTOATLAS USA
Kde mám do prdele kravatu?
Na tom večírku se dívala na tebe.
Máš zas nějaký tušení?
Jako byste byli staří kamarádi.
Takhle se na mě dívá spousta žen.
- I ty, se kterýma se neznám. - Já vím.
Soustřeď se na práci, detektive.
Jsem v cajku. Hej, jsem v pohodě.
Kam pojedeme dál?
Granger nás chce mít v New Yorku.
Já ale mám jiný nápad.
No ovšem.
Líbánky o žních, MGM, 1931. Louisville, Kentucky.
Warren, Ohio. Zpívající voják. To je jeden z prvních.
1927, kdy měl krátkodobou smlouvu s 20th Century Pictures.
pak tu jsou Srdcebolné svátky, 1931. Kansas City.
Kansas City v Kansasu, nebo v Missouri?
- V Kansasu. - V Kansasu.
Každé město, kde za posledních 14 dní byli,
má něco společného s filmem Ronnieho Reeda.
Teď je zahlédli na severu.
Co to znamená?
Jistě míří k Niagarským vodopádům.
Proč?
Svatba z donucení, 1929. MGM.
Obrovský hit.
- V roce 1933 udělali pokračování. - Jo? Jaké bylo?
Děsné. Příšerné.
Ty jsi děsně dobrá sekretářka.
- Jakeu? - Jo?
Jestli je dostaneme, chci pod tím být podepsaná.
O tom já nerozhoduju.
To ale víš.
Niagarský vodopády, brouku!
- Jo! - Osmej div světa!
Jednomu vodopádu říkají Nevěstin závoj.
Neuvěřitelný.
Viděls je?
Jen v kině.
Ale je to ta nejromantičtější žádost o ruku v dějinách Hollywoodu.
Svatba z donucení.
Byla ta naše romantická?
- Nevzpomínám si. - Byla…
Žádost o ruku?
Byla božská.
Božská.
- Povídej. - Jeli jsme autem.
- Já řídila. - Jako vždycky.
A bylas nasupená a rozmrzelá. Nevěděl jsem proč.
Chtěl jsem tě rozesmát, ale nedala ses.
Nic nezabralo. Sprostý vtipy, nic.
A pak ses ke mně otočila a řekla:
„Copak ty se nikdy nechceš oženit, Frankie?“
A já řekl:
- „Jistěže se chci oženit, holka.“ - „Ano…“
A pak jsem sáhl do saka,
kde jsem měl prsten. Už týdny.
- S velkým rubínem. - Jo. S velkým rubínem. Jo.
A tys říkala: „Ne, ne, ne…“
Protožes plakala a nechtělas to tak.
- Ale já řekl: „Neříkej ne.“ - „…ne, holka.“
„Neříkej ne, Pěkná Penny.“
A já pak řekla ano.
Ano! To jsi řekla!
Pane jo, ano.
- Řekla jsem: „Ano, ano!“ - Ano!
„Ano!“
Tak to obvykle chodí.
A co pak?
Pak jsme si dali…
šampaňské.
A ústřice.
- Ústřice? Vážně? - Jo!
Bylas blázen do ústřic.
Nemohla ses nabažit humra. To si nepamatuješ?
Šli jsme do té hospůdky u moře.
Kam se poděl ten prsten?
Museli jsme ho zastavit,
abysme zaplatili za ty posraný ústřice.
Co je, je všechno v pořádku? Co se děje?
Nevím.
Co budeme dělat?
Nevím. Chce, abys zastavila.
- Zastavila? - Jo, máš zastavit.
- Zastav… - No jo… Zastavím.
Sakra.
Co budeme dělat?
Řekni, že mi není dobře.
Řekni, že jsem nemocný. Buď na něj milá.
Mám na něj být milá?
Dobrej, paní.
Tušíte, jak rychle jste jela?
Ne, pane.
Takže můžu do bločku napsat, jaké číslo chci?
Jen žertuju.
Řidičský a technický průkaz, prosím.
Víte, jak se dostat do sevřené ústřice?
Cože?
Štěrbinkou.
Taky žertuju.
Máte špinavou pusu.
Nevymáchanou.
Je v pořádku?
No… není mu dobře. Strejdovi.
To je mi líto.
Řidičský průkaz.
Nemáte ho?
Ne.
Jak se jmenujete?
Ginger Rogersová.
Jen žertuju. Zase.
Penelope Rogersová.
„Pěkná Penny.“
Budete si muset vystoupit.
Ruce na kapotu, prosím, paní.
Jste… Pojďte.
Můžu?
Máte ráda poezii?
Jasně.
To jedna hraběnka z Bré,
ač se to zdá podivné,
i přes své vzdělání,
titul a nadání,
slovo „kunda“ psala s C.
Dostal jsem vás. Že jo?
Chcete ještě jednu?
Ťuk, ťuk.
Kde je tvoje bojovnost, holka?
Kde je tvá zuřivost?
Já myslela, že jsi monstrum.
…tetování: „Prodávám svoje tělo.“
A pak na zadnici, to pro nevidící
a přesto dychtící,
to i slepeckým
písmem mělo.
- Mám ještě jednu. - Já bych raději ne.
Už jen jednu.
To jeden horník jménem David
nechtěl se mrtvé kurvy zbavit.
Ptali se ho: „Co tu smrdí?“
On na to jen: „Mlíko a str…“
Někdo by ti měl ten zkurvenej jazyk vyříznout.
NIAGARSKÉ VODOPÁDY
Ano, ano. Ne, já děkuji, pane Lupino.
Komisař mi to už řekl.
Nedělejte si starost.
Pojď.
Nechtěl by někdo nevěstu?
Měli bychom nasadit sledovačku na Cinema Dome.
Jestli tam zajdou, bude to jejich šestý film za 14 dní.
- Rozhodně. - Kdo si rád nezajde na film
po dvojnásobné vraždě?
Ty už máš zase hlad? Mám ti něco přinést?
To je dobrý. Jen se mi chce ven.
- Asi… bude pršet. - Projít se. Jít na vzduch.
Sejdeme se před kinem.
Zabíjím čas…
Zabíjím, zabíjím čas.
Ten hlas. Nemohla bys přestat, Mary?
- Už to nevydržím. - Zkus dýchat.
Mám hlad jak vlk.
- Nedáme si rostbíf nebo čínu? - Jo. Něco ti přinesu.
Já snad omdlím.
Snaž se dýchat.
- Výdech. - Mám hlad.
Dobrá.
Gehringer a Marush jdou na druhou a třetí.
Tedy na třetí a druhou.
Jimmie Foxx dostává strike out.
Odpaloval Carl Hubbell.
Jsme ve druhé polovině první směny. Tom Manning.
Vytrhla jsem mu jazyk?
To nevím.
Vytrhla jsem mu jazyk?
Nevím.
Po bradě mu stékala krev.
Už je toho moc.
Mary, tohle nechci.
Jsem odporná.
Nejsi.
Ne…
Odpor.
Vzpoura.
Povstání.
- Převrat. - Penny, počkej.
Odporuju.
- Odporuju. - Penny.
Penny, ne!
Pomsta, hlava nebo orel, bude bordel.
Nic z toho jsem nechtěla.
Dobrá.
Co chceš ty? Zajít do některé z těch oddacích kaplí?
- Jo. - Jít k oltáři?
- Ano! - A pak si dát ústřice:
Mé oblíbené.
Ústřice?
Frankie, byla jsem taková i před tou nehodou?
- Penny. - Byla jsem taková
i před tou nehodou?
Byla jsi přesně taková.
Přesně taková?
Přesně taková, jen jsem nikoho nezabila.
Ido!
- No tak. - Ido!
- Tady Jake. Detektiv Wiles. - Stát.
- Chci pomoct. - Stát.
- Zastav se! - Pojď!
Dobrá…
Jdou si pro vás.
Nechte si pomoct.
Pomůžu vám. Vím, že jste nic z toho nechtěla.
Penny.
- Ido. - Penny.
- Ido. - Pojď…
- To jsem já! - Kdo?
Ticho. Ticho!
Ido, to já vás do toho dostal.
Je…
Je to má vina a je mi z toho zle.
Tebe znám.
Ano. Ido.
- Jsem srab… - Pojď, Penny.
…a moc mě to mrzí.
Prosím…
- Penny. - Zůstaň, kde jsi!
- Stát! - Nestřílej!
Nestřílej! Přestaň!
Přestaň.
Ido.
- Ido? - Ido?
Ido?
Radši bych měla jiný jméno než Ida.
Křiváckej policajt!
Fízl, platfusák!
- Pojď. - Se svědkyněma se nešuká, detektive!
- Začátečnická chyba! - Pojď.
Kdo to byl?
Nevím.
Nevíš.
Ida.
Za co se omlouval?
Tys s ním šukala?
- Šukala? - Nevím. Nevzpomínám si.
Nevzpomínáš.
Byl tak zapomenutelný, nebo byl jeden z mnoha?
Kurva!
Všechny jsou zamčený.
Nebo bys radši zůstala se svým detektivem, Ido?
Penny, prosím.
Nechtěj mě rozesmát.
Já bych raději ne.
Darovanému koni na zuby nehleď, Frankensteine.
Vaječný sendvič, sýr a slanina navíc.
Díky.
To s tou tvou nohou mě mrzí.
Měla mířit o trochu výš.
Jsi do ní zamilovaný?
Láska je na dvě věci.
Myrno…
- Dobrý? - Promiň.
- Promiň, já… - Copak?
Promiň.
Já myslel, že je mrtvá.
Jsem pořádně unavená.
Musím si na chvíli zdřímnout, Franku.
Jmenuješ se tak?
Jak tedy?
Jsi Edwin?
Buck?
Nebo Freddie?
I o tomhle lžeš?
Odkud jsi, Eddie?
Z Mexika?
Ze severního pólu?
Jsi zasraná černá díra.
Byla v Lupinově případu.
Ona a pár dalších holek
dělaly eskort,
chodily s hlavouny z Wall Street, někteří byli gangsteři.
Jen popíjely šampaňské a v tichosti sbíraly informace.
A když jsme toho chlápka už už chtěli sbalit,
ty holky toho měly hodně,
se ten případ uzavřel.
Když se doslechla, že to odložili, přišla za mnou.
Bylo pozdě.
Byla mladá, nebylo jí ani dvacet,
ale tohle ji nastartovalo.
Lupino jel v různých hrozných věcech.
Říkala, že udělá cokoliv, jen aby se to neodložilo.
A to nastartovalo i mě.
A vyspal ses s ní.
- Jo. - No a co?
Jo.
Nechals ten případ znovu otevřít?
Ne, o tom jsem nerozhodoval.
Ale pokusil ses?
No jo.
Aha.
Kdybych se měla vdávat, chtěla bych,
aby tam byla moje matka.
A táta, jestli ještě je.
Ida…
Ida.
Teď nejsem nic.
Vymazaná.
Takovýhle ženský máš rád?
Jo.
Myslím…
Myslím, že tím to hasne.
Řekni si, kde tě mám vysadit.
Tady by to šlo?
Ta druhá, se kterou jsme spolupracovali, ta byla něco.
Byla tak
děsně chytrá.
Prasklo to na ni
- a našli ji… - Bez jazyku.
Jsem jen křivej policajt.
Má pravdu… to jsem.
Jsem hroznej. Dělám jen to, co mi řeknou.
Myrno…
Už jsem volal náčelníkovi.
Rezignuji za podmínky, že si budu smět zvolit nástupce.
Co je?
To nic… Jen jsem si vyrazil dech.
- Trefila tě. Ta policajtka? - Tím to není.
- Nedýchá se ti dobře. - Začalo to, kdyžs řekla,
že odcházíš.
- Promiň. - Nejsi na to stavěný.
Do nemocnice nemůžeme.
Ne, do nemocnice ne.
Vím, kam chceš, Franku.
Pane, máme stopu.
Asi zastavili na benzínce u Garrettu v Indianě.
Krémový Plymouth.
- Jdeme. - Máme registrační značku.
Myrno.
Ať ji nezabijou.
A nekuř tolik.
Ano, ano.
Rozhodně. Rozhodně, pane Lupino.
Už žádné prodlevy.
Rozumím. Dobře.
Já lidi nesoudím, ale když vypadají jako někdo, koho znám…
- S dovolením. - …pamatuji si to.
On měl na čele jizvu a ten kluk měl stejnou jizvu.
- A… - Byl v zákopech.
- Co to bylo za jizvu? - Zákopová jizva.
- Dostal bajonetem do hlavy. - Jak to víte?
Byl jsem v tom zákopu s ním.
- Bajonetem do hlavy. - Aha.
A doktoři ho pak sešili.
Promiňte, paní. Kde bych tu našla kino?
…možná jde o stejného člověka.
AUTOKINO
Ráno budeme v doku v Alžíru.
Ano.
Sergej na tebe bude čekat.
A na tebe Margot?
Ano.
To bude asi tvoje.
Páté eso v balíčku.
Netvrdil jsem, že jsem světec.
Já nehledala světce.
Můžeme si naposledy zatančit?
Chtěl bych též upomínku.
Pan Reed.
Snad je nejlepší, že už jsme to skončili…
Srdcebolné svátky.
K čemu nás to vedlo?
Měla bych vypadnout.
Ido.
Žádná nehoda to nebyla.
Všechno, co jsme udělali,
jsme udělali schválně.
Nikdy jsem tě neznal.
Neznal jsem tvou matku, tvé přátele. Nikdy jsme se nemilovali.
Nikdy jsi nesvolila, že si mě vezmeš.
Našli jsme tě v chudinském hrobě. Krásnou a mrtvou.
Mrtvou?
Jo.
To nechápu.
Já umíral na osamělost
- a nemohl jsem to přežít. - Cože?
Cos udělal, Franku?
Vykopali jsme tě.
Ze země.
A oživili jsme tě.
Kdo?
Euphronious, vzpomínáš?
Ta paní s tím klíčem v Chicagu?
Doktorka Euphronious.
- To dovede? - Je geniální.
A na cos chtěl mrtvou holku?
Jsem taky takový.
Zrozený z mrtvých.
Znovuoživený.
To snad všichni, ne?
Ne.
Máš pravdu. Jsem černá díra.
A poddávám se tvému šarmu…
Tys mě neznal.
Ne.
Víš, co je zvláštní?
Mám pocit, jako bych tě znala odjakživa.
Ido.
Ido!
Sklapni!
Jsem monstrum.
Jo.
Já taky.
Ido, nechci tě nechat odejít.
Ido? Myslím, že tak už se nejmenuju.
Najdeme nový jméno. Začneme znovu.
- Jo, nový jméno. - Ano.
Ano. Ano!
Nevěsta.
To miluju.
To žeru.
Já taky.
Nevěsta.
Nechci tě vymazat.
Miluju tvou mysl.
Nevěsta.
Žádné „dokud nás smrt nerozdělí“.
Miluju tě až do skonání času.
Protože my byli mrtví už od počátku.
Chci tě.
Chci tě…
Nevěsto,
vezmeš si mě?
Frankie.
Copak mě necítíš, tak jako já tebe?
Já nejsem ničí nevěsta.
Já bych raději ne.
Ne!
Odhodit zbraň! Odhoď tu zbraň!
Zpátky!
Madam, prosím, stůjte.
Ani hnout.
- Frankie. - Nestřílejte.
Proč jste to museli udělat?
- Frankie, no tak. Musíš… - Odhoďte zbraň.
Vy na mě budete střílet?
- Odhoďte zbraň! - Všechny postřílíte?
Do prdele.
Ťuk, ťuk.
Kdo tam?
Nevěsta.
Jaká Nevěsta?
Jenom Nevěsta.
Jo, to je dobrý.
To je hodně dobrý.
Ne, Ida, ne Pěkná Penny,
ne Frankensteinova nevěsta.
Nevěsta.
To je dobrý.
To jsi ty.
Propána.
Franku?
Franku.
Budeme potřebovat teploměr.
Dojde k Penroseovu vyzařování.
Odpařování už začalo.
Gréto, prosím, ten teploměr.
Bude v pořádku, že?
„V pořádku?“
Je mrtvý.
Jo, ale vy ho zase oživíte.
Ne.
Tak co to děláte?
Zaznamenávám vyzařování.
On je vědecká singularita. Dělám svou práci.
Je… je to už pár hodin.
Šla jsem rovnou sem.
Nikomu to nepovím.
Já… já to udělám.
Ukažte mi, jak se to dělá. Můžu to všechno dělat.
To nejde.
Doktorko, nemusíte dělat hloupou.
Všechno mi řekl. Můžete.
Já o to nestála.
Nestála jsem ani o něj. Byla jsem mrtvá.
Mrtvá. Tím to pro mě haslo.
Byla jsem v pohodě. To vy jste to udělala.
Vy jste to udělala, doktorko.
Já se o to neprosila. Neprosila jsem se o nic.
O nic!
Pomůžete mi, prosím?
Teď mi pomozte, doktorko, prosím.
Pomoc.
Může to… Může mi někdo pomoct, prosím?
Může mi někdo pomoct?
Mary?
To je…
Hester Washingtonová, plná zloby.
Sadie McKibbonsová, plná zloby.
Tolik zloby.
A co já?
Já taky! Já!
Já taky!
To je mrtvý bod pomsty.
Chci… Chci jen…
tolik.
Je to hrozné.
Vy ho milujete.
Až do skonání času.
Měla jsem románek století.
Bylo to poslední století.
George. Můj George.
Byl… úžasný.
To, co jsme dělali, by nikdo nedělal,
tak jsme ty pokusy dělali na sobě navzájem.
Relativita a současnost.
Dilatace času.
Vlny v zakřivení časoprostoru.
Ale nefungovalo to.
Možná jsme zašli příliš daleko.
Jen o vlásek a bylo po něm.
Tak jsem ho oživila. Věděla jsem jak a udělala jsem to.
- Bylo to výjimečné. - Ne.
Nepamatoval si mě.
Byl mimo.
Byl trochu mimo.
Nedokázal najít svou paměť.
Zlomilo mu to srdce.
A tak
jsem…
Musela jsem ho utratit.
Já jsem trochu mimo.
Asi byste mě měla utratit.
Chtěli jsme zničit to, čemu vědci říkali „správně fungující geometrie“.
Bod, ve kterém všechny známé zákony přestávají platit.
Chtěli jsme vidět vzpurnou geometrii.
Chtěli jsme vědět, jak by vypadala.
A jak vypadá?
Vypadá jako vy.
Pardon…
Hej.
Ne. Ne…!
- Ne! - Mají zbraň!
Palte!
Chviličku.
Z cesty!
K zemi!
Dost! Přestaňte!
Odložte zbraně. To je rozkaz.
Dost!
Nestřílejte.
Jsou mrtví.
Mrtví. Nevidíte? Jsou mrtví. Je konec.
Doktorko.
- Kde je seržant? - Paní.
Seržante.
Ať muži venku střeží perimetr.
O tenhle případ je velký zájem.
Ať se dámy obléknou
a já je odvedu k výslechu na stanici.
Můžeme vyklidit tuto místnost, abychom nepřišli o důkazy?
Promiňte, paní. Kdo mi tu dává rozkazy?
Toto je místo činu.
To teď náleží detektivům.
Kde je tu detektiv?
Díváte se na ni.
Měli byste se věnovat mladíkovi, co slézá po požárním schodišti.
Ráda bych mu položila pár otázek.
Říkejte tomu tušení.
Ježíši.
Dejte jim pár minut.
Tak půjdeme.
Počkám venku, doktorko.
A nemusíte spěchat.
Smutnější příběh nikdo nevypoví
než ten o Julii a Romeovi.
Viděla jsem ten film.
Tklivější příběh nikdo nevypoví
než ten o Nevěstě
a Frankensteinovi.
Paní doktorko, měly bychom spát.
Gréto.
Ano, paní doktorko?
Já bych raději ne.
„NEVĚSTA!“
To je vše!
Překlad: Petr Zenkl