PRO VŠECHNY, KDO, JAK UŽ TO BÝVÁ, MILUJÍ A MILOVAT MUSÍ
Nemám tě rád.
Miluju tě.
Vezmeme se?
Láska je iluze.
Iluze, že váš milý je jiný než druzí.
Iluze, že ten pocit bude trvat věčně.
Kde je táta?
Po letech strádání v anonymitě se I Tong-čchol proslavil
v dramatu Zrada leknínu.
Jeho ikonická fráze „I'm sorry“ vyvolala celonárodní mánii.
I'm sorry.
I'm sorry!
Vzpomeňte na zvěsti, které o něm kolovaly. O tom, že je ženatý a že má tajného syna.
Ale touhle překvapivou zprávou je všechny smaže!
Právě oznámil, že si bude brát dceru z bohaté rodiny.
Jeho snoubenka je známá krasavice.
Mami.
Neodcházej. Prosím, nemůžeš umřít.
Ale nezůstávej jenom kvůli mně.
Jinak bych si připadal
jako stejný zmrd, jako byl můj táta.
Přijíždí vlak.
Když ji rozetřete rovnoměrně, líčení bude vypadat profesionálněji…
VCHOD PRO PERSONÁL
Co to tu meleš?
- Takhle se mnou mluvit nemůžete, pane. - Proč mi to prostě nedáš?
Už mě fakt sereš.
Chci jenom jednu kabelku a hned vypadnu!
- Pojď sem… - To už by stačilo!
- Ale… - Sakra!
CELÝ SVĚT STOJÍ ZA HOVNO
Kdo jsi?
Nový brigádník.
Beru tě.
Cože?
Beru tě. Jsi můj nový kámoš.
Kdo zná Davida Bowieho, může být můj kamarád.
Takže jsme kámoši.
Pozdravte mýho amiga.
- Ahoj. - Pozdrav. „Ahoj.“
Holky pracují u luxusních značek. Chanel, Louis Vuitton a Gucci.
Co děláte po práci? Přivítáme nováčka do klubu?
- Zveš nás? - Však víte, jsem za vodou.
No tak.
Já nepůjdu.
Cože? Proč ne?
Musím nakrmit kočku.
Ty máš nějaký problém nebo co?
Cože?
Nějakou poruchu? Že nemůžeš brečet ani se smát.
Emoce ti zastaví krev a zabijou tě. Tak je neprožíváš.
Myslím, že ne.
Úsměv.
- A teď breč. - Dej mi pokoj.
- Půjč mi prkno. - Co prosím…
Proč bych měl?
Protože jsme kámoši.
Kdo je to?
Ta holka ve sklepě.
Tys viděl dinosauřici?
Docela síla, co?
- Dinosauřici? - Tak se jí tu říká.
Nahání lidem hrůzu. Jako by narazili na dinosaura.
- Je taky brigádnice? - Ne, zaměstnankyně.
Z kanceláře.
Prý měla nejvyšší skóre v celém výběrovém řízení.
Ale viděls, jak vypadá.
Nikdo ji nechtěl, takže si ji pořád přehazovali.
Nikde se neujala, a proto skončila ve sklepě.
Je zvláštní, že tu vydržela. Každopádně je chudák.
Nemáš chuť jí vrazit?
Ty jo, to je počasí, co?
Nedáš si pivo?
KENTUCKY PUB
Tak jo. Na tvoje zdraví, amigo.
Amigo.
Líbí se ti?
- Ne. - Tak co na ní vidíš?
Prostě
je mi jí líto.
Je ti jí líto?
Sakra.
- To bolí. - Jasně že jo.
Vidíš ty tři bodce? To je tvoje srdce.
Pomýlená laskavost. Laciný soucit. Chvilková lítost.
Nemůžeš jí ukazovat zájem jenom z lítosti.
A zrovna ty, s tou tvojí tvářičkou.
Tím bys jí jenom ublížil. Fakt dost.
- Můžu být prostě milý. - Co? Na jak dlouho? Napořád? Ne, co?
Nakonec jí zůstane jenom bolest.
A té už má dost. Život má těžký i bez tebe.
Víš, co lidi jako ona zraňuje nejvíc?
Zatracená lítost, vole!
Pokud to není láska, nech ji na pokoji.
A chceš vědět, co je láska?
Co?
Řeknu ti to na karaoke.
JENOM LÁSKA
Laskavost. Tady admin.
Pomozte prosím s doručením dárků pro VIP.
Vstřícnost. Tady parkování. Jdeme na to.
No tak, dinosauřice!
Zařvi.
Rádi jsme pomohli.
Ty vogo, ta je silná!
To není třeba.
Mně to nedělá problém.
Děkuju za pomoc.
Jsem Kjong-rok.
I Kjong-rok.
Já jsem Mi-džong.
Kim Mi-džong.
Odkud tu skladbu znáš?
Pozor, hovno.
Ty blbečku.
Je to pravda?
- Co? - Majitel našeho obchoďáku.
- Vážně jsi jeho syn? - Všechno je to pravda.
On je fakt syn majitele?
Nesmíš dát na fámy.
Ne, říká to každý. Proto ho asi všichni nechávají být.
- Copak? - Proč teda makáš na parkovišti?
Součást manažerského výcviku. Jdete se bavit?
Je to pavana.
Cože?
Pavana je název pro klasickou taneční skladbu.
Něco jako waltz.
„Pavana pro mrtvou princeznu“ je…
klavírní skladba od Maurice Ravela a…
Co říkáš?
Je to moje oblíbená skladba.
Aha.
Je hezká.
- Máš holku? - Co?
Jsi zadaný?
Neslyším tě.
Máš někoho?
Je hezká?
Určitě jo.
Posloucháš ráda vážnou hudbu?
Ráda si pustím rádio.
FM 93,1.
Líbí se mi, nejsou na něm reklamy.
Nyní si poslechneme dílo známé jako „Bruslařský valčík“,
tedy „Les Patineurs Valse“ od Émila Waldteufela.
Hej…
Proč máš žlutou rýži?
Je celozrnná.
Aha, celozrnná.
Co je tohle?
Ředkvičky…
Je to řídké kimči z ředkviček.
Takže ředkvičky?
Můžu ochutnat?
Děkuju.
Viděly jste to? Asi spolu chodí.
To je absurdní.
Jo-hane, co spolu mají?
Jsou rodina.
Cože? Vůbec si nejsou podobní.
Vzdálení příbuzní. Potkali se tu náhodou.
Svět je malý, co?
To není možné.
I bílí psi mívají nažloutlá štěňata.
- No jo, babiččina fena to tak má. - Zeptám se, jak jsou spříznění. Vydržte.
To bolelo co?
Máš srdce na kusy.
Dneska sám?
Jo-han přijde za chvíli.
Jasně.
Zdravíčko.
Na co čekáš? Posaď se.
Chodíme sem pořád.
- Mají tu vychlazené pivo a kuře… - Odskočím si.
Jasně. Tamhle.
Nespěchej.
Co to děláš?
Je šíleně tvrdohlavá.
- Musel jsem ji přemlouvat. - Proč jako?
Dělej, co ti řeknu.
- Řekni, že máš starosti. - Cože?
A když se zeptá jaké, odpověz: „O tebe.“ Jasné?
Ty vole.
Uvědom si tohle.
Právě teď se na záchodě
pozoruje v zrcadle holka.
Mám starosti.
Jaké?
„O tebe.“ Tak řekni to.
Nejsem si jistý, že bych měl žít takhle.
Jak to myslíš?
Dělat jenom brigádu.
A proč jsi na brigádě?
Chci jet na Island.
Ty vole, tak jeď na Island, ty idiote.
Po skončení vojny jsem ležel doma
a díval jsem se na YouTube.
Narazil jsem na video z Islandu. Záběry polární záře.
Byly nádherné.
Ale na cestu potřebuju peníze, víš?
Tak jsem si vzal brigádu.
Myslím, že si dokážu našetřit,
ale pak jsem si začal říkat, jestli jenom nemrhám čas.
Každý den ta samá rutina.
Kdysi jsem měl sen,
ale ten nevyšel.
Co jsi chtěl dělat?
Tancovat.
- Tancovat? - Jo.
Moderní tanec. Ale vzdal jsem to.
Přestal jsem s tím.
Pořád jsem si říkal, že se to nějak podaří,
ale už jsem tomu nevěřil.
Nepotřebuju být extra úspěšný,
chci se jenom mít fajn.
Jo.
Můžeš to brát, jako když na chvíli sesedneš z koně.
- Z koně? - Jo, z běžícího koně.
Znáš indiány?
Když jeli někam na koni,
čas od času zastavili, sesedli a ohlédli se směrem, odkud přijeli.
Nebylo to proto, aby si oni nebo koně odpočinuli.
Čekali, až je doženou jejich duše.
Byl to projev ohleduplnosti.
Když cítili, že je duše dohánějí,
zase nasedli.
Jestli něčeho lituješ, dělej, po čem toužíš.
A nedělej to, co nechceš.
Místo abys držel krok s rytmem světa,
je lepší jít si vlastním tempem.
Začal jsem poslouchat FM 93,1.
Fakt?
Je skvělé, nemá reklamy.
Že jo?
Já mám ráda Mistrovská díla ve dvě odpoledne.
Moderátor má krásný hlas. A pak v noci to opakují.
Ty máš taky krásný hlas.
Co ještě máš ráda?
Vlastně všechno.
Aha.
Když řekneš, že máš ráda všechno, hovor se zasekne.
Zeptej se mě, co mám rád.
- Co máš rád? - Kde mám začít?
Jídlo? Paellu, rybí polévku. A z hudby? Rock!
Pink Floyd, Davida Bowieho.
Filmy? Klasické romance. Prázdniny v Římě, Snídani u Tiffanyho. Ty?
- Jih proti severu. - Co ty?
Zpívání v dešti.
To je ono! Musíte si prostě nahrávat.
Romantické filmy jsou nejlepší.
Tak co teda je láska?
JENOM LÁSKA
Láska je iluze.
Iluze, že váš milý je jiný než druzí.
Iluze, že bez vás trpí osaměním.
Iluze, že pro něj znamenáte všechno na světě.
Iluze, že ten pocit bude trvat věčně.
Další dílo připomíná jezero, když do něj vhodíte kámen.
Jemně rozčeří hladinu vašeho srdce.
Je neznámé, a přitom vzrušující, neklidné, ale fascinující,
snové a zároveň krásné.
Poslechněte si živý přenos „Arabesky“ od Clauda Debussyho.
Laskavost. Tady luxus. Chanel sandály, J10 černá 38, prosím.
Vstřícnost. Tady sklad.
Rozumím.
Laskavost. Tady golfové zboží.
Kalhoty TaylorMade, 7981, černá.
Vstřícnost. Tady sklepní sklad. Rozumím.
Stalo se ti něco?
Jo, tohle.
Jo,
to asi jak jsem ráno spadla, ale nic to není.
Laskavost, parkoviště. Podívej se na volná místa v zóně A.
Vstřícnost, tady zóna A. Rozumím.
Dveře se otevírají.
Ty bláho. Musíš být vyčerpaná. Máš úplně zarudlý obličej.
Takže jste příbuzní?
- Co prosím? - S Kjong-rokem z parkoviště.
Jo-han říkal, že jste rodina.
Aha.
Jo.
Někdy zajdeme na jídlo. Díky za pomoc.
Dveře se zavírají.
Mi-džong!
Jsem v pohodě.
To bych neřekl.
Zvládnu to.
Půjdu s tebou.
To vážně nemusíš.
Ty nemáš deštník?
Ztratila jsem ho.
Je zbytečné pořád kupovat nové.
Jsem na to zvyklá.
Na to, že celá promokneš?
Ne, jsem zvyklá, že mi lidi berou deštníky a tak.
Neštve tě to?
Přežít déšť je mnohem snazší než vycházet s lidmi.
A vzdát to je prostě jednodušší.
To bys neměla.
Cože?
Nesmíš to vzdávat.
Prostě jim to oplať.
Jak jako?
Vem si to zpátky.
Kdysi ve škole bylo braní věcí na denním pořádku.
Děcka si pořád něco kradly, až si někdo napsal na učebnici:
„Pokud mi ji šlohneš,
neuděláš vysokou a umřeš jako panic.”
Proto jsem se nedostal na vysokou. A možná umřu jako panic.
Mi-džong.
Chceš si někam zajít?
VÍTEJTE
Zlato, ty jsi tak silná.
MOTEL ŽHAVÁ NOC
MÁME VÍŘIVKU
PENZION MOTÝLI V BŘIŠE
Mi-džong!
Tady. LP.
ROCK, JAZZ, KLASIKA
SBÍRKA STARÝCH HITŮ 1
SBÍRKA STARÝCH HITŮ 2
Rock má kořeny v blues.
Rozjeď blues naplno a máš rock. Ještě víc, a je to metal.
Nerozeznáš slova? Death metal. Ale na tom nezáleží.
Rock dělá výjimečným jeho touha změnit svět.
Chápeš?
Umíš hrát na kytaru?
Ne, ani na flétnu.
Ale umíš tančit.
Cože?
Viděla jsem tě tancovat.
Aha.
Vážně?
Ano, byl jsi úžasný.
Máš talent.
Nevzdávej to.
Možná ten pocit znáš?
Když jsem tě poprvé spatřila,
mi tvoje krásná tvář
před očima uvízla.
Možná ten pocit znáš?
Když se mě zlehka dotýkáš,
mé srdce se naplní
tvou úžasnou vřelostí.
Dáš mi číslo?
Nemám telefon.
Co?
Mívala jsem mobil, ale zbavila jsem se ho.
Promiň.
Aha.
Dobře. To nevadí.
Poranila sis ruku.
Proč jsi ke mně tak milý?
Vadí ti to?
Nevím, jak na to reagovat.
Můžeš na mě být milá taky.
To stačí.
Líbali jste se? Posíláš jí srdíčka na mobil?
- Žádný nemá. - Sakra!
Kam jdeš?
JENOM JO-HANOVO
Brácho…
Sedmnáct.
Sedmnáct?
Zkouška.
Laskavost.
Vstřícnost.
Kde jsi teď?
Děje se něco?
Mohli bychom se sejít?
Dveře se zavírají.
Řekněte sýr! Cvak. Raz, dva, tři.
Vypadá to skvěle!
Díky!
- Můžeme jíst… - Počkejte.
Dobrý. Dobrou chuť. Dáme se do toho!
Je fajn se konečně sejít i mimo práci, co?
- To jo. - Víš, že jsem ti moc vděčná?
Já taky.
Je hrozné chodit si pro zboží do sklepa.
Moc nám pomáhá, když nám ho přivezeš.
Takže jste spříznění přes rodinu své pratety?
Bratranec a sestřenice z druhého kolena.
Kjong-roku, tak kdo je to?
- Koho myslíš? - Prý s někým chodíš.
Je pěkná?
Určitě je.
- Že jo? - Ano. Je hezká.
Je přirozená. Na nic si nehraje.
Proto mě zaujala.
Ve srovnání s ostatními
je úplně jiná.
Předtím jsem s holkami chodil,
protože jsem měl pocit, že musím.
Ale když jsem s ní,
jsem upřímnější.
Obvykle toho moc nenamluvím, ale jí toho řeknu hodně.
Nejsem nijak úžasný člověk.
Ale když jsme spolu, cítím, jako bych byl lepší.
Proto ji mám rád. A…
Co to sakra je?
- Ty bláho. - Páni.
Proč o mně mluvíš jako o holce?
Vždyť už se vídáme nějakou dobu.
Jasně, že jsem jiný.
Randit s někým starším je jiné.
Koho ti idioti zajímají?
Tobě se to snadno říká.
Po nějaké době můžeš odejít,
ale já se musím uživit, musím s nimi pracovat.
Omlouvám se.
Můžu ti něco říct?
Nic jsi neudělala, ale stejně chodíš s hlavou sklopenou.
To není správně.
Zvedni hlavu.
Zkus se narovnat.
Co teď? Co bys chtěla dělat?
Můžeme se prostě projít, jestli chceš.
Asi bych měla jít domů.
Promiň.
Tak tě doprovodím.
Ne, to je v pohodě.
Přijel mi autobus.
Tak já jdu.
Za tři minuty
začneme obsluhovat naše vážené zákazníky.
Prosím, zkontrolujte, zda je vše připraveno.
Něco se muselo stát.
Mohla si prostě vzít volno.
Otevři pusu, zlato.
No tak. Dej si.
Promiň.
Moje chyba. Spadlo mi to.
Myslíš jenom na sebe, co?
Připadám ti směšný?
Vypadni.
Tři, čtyři a hvězda. Raz, dva, tři a čtyři.
Raz, dva, tři a čtyři. Raz, dva.
To je pro dnešek všechno.
Uvidíme se u dalšího videa.
Kde může být?
Páni. Vidíte ten výraz?
Jo. A to držení těla. Má talent od přírody.
Má vrozený šarm.
- Teda. - Výraz tváře je polovina tance.
- Přesně. Je úplně rozkošná. - Je tak roztomilá.
A podívejte se, jak se tváří Tong-čchol.
Zbožňuje svoji princezničku.
Pro mého tatínka, který mě moc miluje…
Počkat. Kdy to natočila?
Jsem tak šťastná, že jsem tvoje dcera. Mám tě moc ráda.
Já tě taky miluju.
To jsem já.
Mi-džong?
Promiň, že volám tak pozdě.
Musela jsem odjet do svého rodného města.
Omlouvám se.
Bál jsem se, že se ti něco stalo.
Promiň.
Přestaň se omlouvat.
Děje se něco?
Ne, všechno v pohodě.
Kjong-roku.
Přijdu za tebou.
ZPOMALTE
Proč jsi sem běžela?
Myslela jsem, že na mě čekáš.
Mohla jsi normálně jít.
Mi-džong.
Vždycky mi připadalo, že jsem jediný skutečný.
Ostatní mi přišli falešní.
V jednu chvíli mě napadlo,
jestli náhodou všichni ostatní nejsou skuteční a já ten falešný.
Ale když jsem s tebou,
vím, že opravdoví jsme.
Mám tě rád.
Já…
tebe…
taky.
Sakra! Říkal jsem ti, ať přepínáš kanály.
Kašli na ně. Nevšímej si jich. Jsou osamělí. Prostě vám závidí.
Není to dojemné?
Jsi cvok.
Ještě se rozbreč.
Ale vážně.
Je to otravné.
Mi-džong. Počkej.
Nechceš se trochu nalíčit?
Když teď někoho máš?
Co je?
Udělala jsem ti něco?
Uklidni se.
Přestaň si myslet, že jsi výjimečná.
Bože, to je takový trapas.
Jak mám zítra přijít do práce?
Omlouvám se.
Neomlouvej se, prosím tě.
To oni jsou zlí.
V klidu lidem ubližují
a ani netuší, jak moc je zraňují.
Víš, proč nemám mobil?
Protože mi pořád někdo volal kvůli splácení půjček.
Táta je nemocný, máma už není. Starám se o dva sourozence.
Hrůza, co?
Lichvář mi řekl, že by si mě ani nikdo nekoupil.
Vážně se ti líbím, Kjong-roku?
- Jo. - Proč?
Někoho, kdo se topí, se taky nebudeš ptát, proč spadl do vody, ne?
Co teď? Co bys chtěl dělat?
Umíš hrát badminton? Zahrajeme si?
Docela dobře.
Já taky.
A tak žili šťastně až do smrti
a milovali se až za hrob.
Vážně?
Pane, nic takového jako šťastný konec neexistuje, ne?
- O čem to mluvíš? - O tom, jak Popelka skončila doopravdy.
Aha, vy to nevíte.
Žili šťastně až do smrti? Vůbec ne.
Jakmile Popelka porodí dítě,
začne si princ hledat jinou.
Novou ženu.
Bože.
Prostě Popelku opustil.
A ona zůstala na dítě sama.
A ten kluk je strašně náročný v jídle
a nejí nic kromě mámina kimči.
Takže jednoho dne
Popelka naplní ledničku
zelím, ředkvičkami, a zelenou cibulkou na kimči.
A pak umře.
Vezme si život.
Ale víte, co je zvláštní?
Ten kluk nepláče. Není vůbec smutný.
Vrátí se z pohřbu, ale máma tam samozřejmě není.
Ale místo ní
najde zelí, ředkvičky, cibulku.
Vyhodí všechny zásoby, které mu máma nachystala.
A pak přijde černočerná noc.
Svítí jenom světlo v lednici.
A jak do ní ten kluk zírá…
konečně mu začnou téct slzy.
Ty vole.
- Takže Popelčin syn… - Rozsviť.
Omlouvám se.
ŠŤASTNÝ KONEC NEEXISTUJE. ALE…
Co to pořád píšeš?
Román.
O čem bude?
O příbězích mládí.
Uslyšíme skladbu „Lípa“ ze Schubertova cyklu Zimní cesta.
HODNĚ ŠTĚSTÍ
PŘEJU TI, AŤ SE DOSTANEŠ
ZÁVĚREČNÉ HODNOCENÍ
Jsem fakt šťastný.
Dneska mám narozeniny.
Opravdu?
Gratuluju!
Dáš mi pusu?
Jasně. Proč ne?
POPRVÉ ZA CELOU VĚČNOST JSEM SE LÍBAL
Dneska sám?
Vždycky jsem sám.
A co nějaká holka?
Pane. Já si to všechno vyzkoušel, když jsem byl mladší.
- Dokonce jsem byl ženatý. To nevíte? - Aha.
Měl jsem ženu. Rozvedli jsme se.
Byla moc hodná.
Měl jsem s ní spokojeně žít, ale prostě to nějak nešlo.
Rozvod byl těžký. Táta chtěl, ať se znovu ožením.
Naštval jsem se, pozval na rande jednu ošklivku, že bude moje snoubenka.
Nabídl jsem jí peníze.
Ale odmítla to a jenom se na mě soucitně dívala.
Bylo mi fakt trapně.
Jednoho dne se objevil takový kluk
a prohlásil, že se mu líbí.
Myslel jsem, že si s ní zahrává.
Ale myslel to vážně.
Jak jsem to měl vědět? Nikdy jsem nikoho nemiloval
a nikdo nikdy nemiloval mě.
„Jsem ostuda, nestojím za nic.“
To jsem si myslel.
To je smutný příběh.
No tak, pane.
Víte, že si to všechno vymýšlím, ne?
Nezapomněl jste zaplatit za elektřinu?
To je…
- Hodně štěstí, zdraví. - Hodně štěstí, zdraví.
- Hodně štěstí, milý Jo-hane. - Hodně štěstí, milý Jo-hane.
- Hodně štěstí, zdraví. - Hodně štěstí, zdraví.
Měl bych začít víc vydělávat.
Vzít si další práci. Nebo dvě.
Napsat bestseller.
Až mi bude 40,
pojedu na turné.
- Turné? - Jo.
- S rockovou kapelou. - Já?
Já chci být babička.
Skvělá babička.
Možná to zní jednoduše,
ale chci jíst, co mě napadne, číst knihy, které se mi líbí,
a v poklidu si žít.
Já chci jet s Mi-džong na Island.
Nic víc.
To je můj sen.
Island zní dobře.
Polární záře, Modrá laguna. Kdy pojedeme?
Ty nepojedeš.
- Nemůžu jet s vámi? - Ne. Tohle bude výlet pro dva.
Ty smrade. Ty…
Dostal ses tam. Gratuluju.
- Kde je ta škola? - V Ansanu.
Sakra. To je daleko.
Metrem se to dá.
Teď se asi moc vídat nebudeme.
Všechno se změní, co?
Jak to myslíš?
Budu často jezdit.
Škola na tom nic nezmění.
Viděli jste Bio Ráj?
Alfredo v tom filmu říká Totovi:
„Jdi do velkého světa, Toto.
Nikdy se nevracej.“
A Toto mu pak odpoví:
„Grazie. Děkuju za všechno, co jste mi dal, pane.“
A já ti k tomu sakra řeknu:
„Nikdy nezapomeň na náš společný čas…
protože naše mládí bude trvat věčně.“
Odjeď z Koreje!
Dáme ti dost peněz.
Trhněte si.
Zůstanu tady. Dejte mi pokoj.
Otec říkal, že tu nemáš zůstávat.
Proč ses vrátil?
Hele, jsme v Koreji, tak mluvte korejsky.
Lidi se dívají.
Mstíš se za svoji matku?
Ahoj všem!
Ahoj!
Jsi fešák!
Dobrý den, jsem…
PAK JO-HAN
Jsem…
Volaný účastník je dočasně nedostupný. Po pípnutí prosím zanechte vzkaz.
Haló? To jsem já, Jo-han.
Seděl jsem za tebou na střední.
Haló?
Dlouho jsme se neviděli. Tady Jo-han.
Pamatuješ si mě?
Nepamatuješ?
Haló?
Dobrý večer.
- Ty tu ještě jsi? - Jo.
Odložte to na chvíli a ťukněte si se mnou.
Připravuju se na zítřek.
To přece zvládnete ráno.
Dejte si se mnou.
Je pozdě. Měl bys jít domů.
Přijdu zas.
Mám vás rád.
Hej! Otevři! Vypni ten kravál!
Víš, kolik je? Otevři!
Prý je mrtvý.
Zabil se. To je novina, co?
- Pořezal se. - Neumřel.
Udělal to, aby získal pozornost?
- To je úlet. - Ty vogo.
Takže je to syn majitele?
- Kdybych to věděla, sbalila bych ho. - Jo.
Ale je nemanželský!
- Otec měl milenku. - Dělala tu modelku. To je, co?
Je cvok. Proč se chtěl zabít? Já bych vydíral tátu, aby mi platil.
Jo-han vždycky nosil náramky, ne?
Prý jimi zakrýval jizvy. Už se o to pokusil potřetí.
Odjakživa byl magor.
Tentokrát prý se úplně pomátl a skočil ze střechy.
- Ne, pořezal si zápěstí. - Vsadíš se?
Bože.
Přestaň brečet.
Proboha, co jí je?
Ty bláho.
Přestaň brečet!
KJONG-ROK – OMLOUVÁM SE…
Tento obraz se jmenuje Dvorní dámy.
Velmi pozoruhodně ukazuje odlišné úhly pohledu postav.
KJONG-ROK
CHYBÍŠ MI. POTKÁME SE DNESKA?
V KOLIK?
Mi-džong, jak se máš?
- Pokazil jsem to. - Pojď.
Chybíš mi.
Přijď se pobavit s mými přáteli.
Seznámím tě s nimi.
Přijdeš, že jo?
Počkám na tebe.
To ne!
To fakt nemůžeme.
Je to moc depresivní. Na festivalu by měla hrát svižná hudba.
Když je hudba od začátku rychlá, lidi nestíhají.
Tak jo, nejdřív navodíme atmosféru.
Začneme ladnou pavanou.
- Pavanou? - Co je to?
Pavana?
Taková klasická taneční skladba. Jako waltz.
Takže začneme elegantní pavanou.
Jakmile začne být utahaná, uděláme…
Bum! Zvedněte ruce!
- Pokračujte! - Ruce nahoru!
Pohyb! Nahoru!
Hej!
Tak jsme tu.
Tady bydlím. Byt 101.
Růžová rezidence, byt 101?
To zní elegantně. Tak at se ti daří.
Vážně?
Proč jsi najednou tak odtažitá?
Nezajdeme dovnitř? Uděláme si ramjun.
Já doma nic nemám. Jenom čaj. Stačí to?
Půjdu domů.
Tak jo.
Dobrou noc.
Dobře dojdi.
Díky za všechno.
Duane Michals tohle dílo nazval Tahle fotografie je můj důkaz.
Pod fotografií napsal tato slova:
"Tahle fotka je můj důkaz.
To odpoledne to mezi námi bylo ještě krásné,
objímala mě a byli jsme tak šťastní.”
Po letech se na tu fotografii nejspíš podíval a říkal si:
„Kde je tahle žena teď?
Opravdu jsme se milovali?“
Zkrátka, kdysi do sebe byli zamilovaní, ale časem to všechno vymizelo.
Mi-džong? Odstěhovala se.
Nevíte kam?
Ne, to netuším.
Děkuju.
Všechny květiny jsou pryč.
Uschly.
Doufám, že se ti daří.
Promiň, že jsem zmizela bez rozloučení.
Chtěla jsem ti to říct ve správnou chvíli, ale nenašla jsem ji.
Ale neměla jsem to dělat.
Docela
se mi teď daří.
Jak se má Jo-han?
Od chvíle, co jsem o jeho pokusu slyšela,
zase přemýšlím o temnotě.
Lidé, kteří ji v sobě nosí, se z ní nikdy úplně nevymaní.
Už od dětství mě všichni odmítali.
Bylo jednodušší uzavřít svoje srdce a ukrýt se.
Žila jsem, jako bych ani neexistovala. V temnotě, kam nikdo nezavítal.
Pak jsem potkala tebe.
Zavolal jsi na mě do mé temnoty.
Řekls mi, ať se neschovávám
a že můžeme být spolu.
Zjistila jsem, že mít někoho rád není tak děsivé, jak jsem se bála.
Bylo to pro mě vzácné a byla jsem šťastná.
Ale jak se ty chvíle množily, pocity se začaly komplikovat.
„Co to se mnou je?“
Přála jsem si, abys nedokázal nic dělat beze mě.
Nemohla jsem tu úzkost vydržet. Tolik mě to bolelo.
Jednoho dne jsem si uvědomila,
že na tebe myslím, dokud neusnu,
a chybíš mi, jakmile ráno procitnu.
Proto jsem tě musela nechat jít.
Neutekla jsem.
Chtěla jsem si takhle
navždycky uchovat ten krásný čas s tebou.
A nakonec jsem ti opravdu moc chtěla říct tohle.
Miluju tě.
Sbohem.
ZPOMALTE
Ahoj, Kjong-roku!
Dneska sám?
Neodešel jsi studovat?
Beru si volno.
Nic zvláštního, co?
Co děláš po práci?
Jdeš nakrmit kočku?
- Podnikáme spolu. - Co děláte?
- Brazilskou depilaci. - K čemu to je?
Abys měl hladkou pokožku!
- Kjong-roku. - Ano?
Kjong-roku.
Co je?
Dáme si snídani?
LP?
Chceš tam zajít?
Co je to?
Staré písničky.
SBÍRKA STARÝCH HITŮ
Možná ten pocit znáš?
Touhle cestou
jsme spolu chodili.
Pořád tu cítím tvou vůni.
Možná ten pocit znáš?
Když se mě zlehka dotýkáš,
mé srdce se naplní
tvou úžasnou vřelostí.
Ale mezi námi
už nic nezbývá.
Jen píseň doznívá
jako déšť,
jako vítr v korunách.
Nic už nezbývá,
jen píseň uplývá.
Tolik mi chybíš.
Slyšíš mé srdce bít?
Do téhle melodie
já vložím srdce své a nechám ti ji znít.
Tolik mi chybíš.
Slyšíš mé srdce bít?
Ta píseň už utichá
a mé srdce tluče dál…
Hele, amigo.
Víš, proč je rozchod tak smutný?
Není to proto, že najednou jdete svou cestou.
Ale proto,
že ses s tím druhým na krátkou chvíli cítil živý.
A ten pocit je pryč. Proto tě to bolí.
Tolik, že bys radši umřel.
Proboha, přestaň si dělat srandu z umírání.
Tak se k ní chovej hezky, vole!
Nevykašli se na ni, protože není krásná.
Co to kecáš? Mi-džong je nádherná.
Fakt?
Víš, co je láska?
Co?
Když si navzájem probouzíte v duši světlo.
Oba vás to rozzáří.
Každý, kdo září, je krásný.
A Mi-džong je nejkrásnější ze všech.
Úsměv.
A teď breč.
OBCHODNÍ DŮM UTOPIA VÝVĚSKA PRO ZAMĚSTNANCE
Ach. Ahoj, Se-ro.
Máte na mě chvilku?
Jistě, mám spoustu času. Co bych mohl mít na práci?
Dáš si kafe? Nebo oběd?
Ne, díky.
Mohla bych nakouknout do něčí osobní složky?
Už tu chvíli nepracuje.
Víš
že jsi zmetek, že jo?
KIM MI-DŽONG KJOHA-DONG, PCHADŽU-SI, KJONGGI-DO
Milá Mi-džong.
Chybíš mi.
Chtěl bych tě vidět.
Od 17 hodin 24. prosince
budu čekat na zastávce Čangdžavon.
Pokud se se mnou nechceš setkat,
nemusíš chodit.
Ale stejně tě rád uvidím.
Chybíš mi.
Následuje Chopinovo „Nokturno č. 21“, vydané posmrtně. Užijte si poslech.
16:28 – ČTVRTEK 24. PROSINCE
Propána.
SANITKA
Proč jsi sem běžel?
Autobus musel zastavit kvůli sněhu.
Mohl jsi normálně jít.
Začínala jsem se bát, že nepřijdeš.
Ale počkala jsi.
Dobrou chuť.
Jak se daří Jo-hanovi?
Jo, dobře.
Budu uvnitř.
Kdyby něco, zazvoňte.
Měli bychom jít.
- Už? - Zmeškáš poslední autobus.
Počkej.
Zatančíme si?
Cože? Ani náhodou.
Šťastnou cestu domů.
Díky. Ahoj.
Mi-džong!
Vrátíme se k sobě, že jo?
Vím, jak se cítíš, ale nemůžu se s tebou rozejít! Nikdy!
Protože tě miluju!
Kdy se zase uvidíme?
Za týden?
Potkáme se v Kentucky Pubu 31. prosince ve tři.
Půjdeme do nějaké hezké restaurace
a dáme si něco dobrého
a podíváme se na film!
Nezajdeme na koncert?
Dobrý nápad. To by se mi líbilo!
Půjdeme na koncert
a pak na novoroční zvonění.
Slib mi, že se uvidíme.
Jestli ne…
Jestli nepřijdeš…
bude ze mě sněhulák.
Dnes je poslední večer roku
a v Soulu brzy zazní tradiční novoroční zvonění,
které má být poselstvím naděje.
Očekává se, že na rozloučení se starým rokem
a přivítání roku nového dorazí mnoho lidí.
Od večera budou platit dopravní omezení…
Začíná Setkání klasiky a literatury. Dnes tu vítám autora knihy.
Její název je stejný jako jedno z děl Maurice Ravela.
Posloucháte rád vážnou hudbu?
Já mám rád
rock.
Davida Bowieho?
Ano. Mám rád jakoukoli hudbu.
Taky hraju v kapele. Přijďte někdy na náš koncert.
Děkuju za pozvání. Řekněte nám o své knize víc.
O PĚT LET POZDĚJI
Je to milostný příběh dvou mých přátel, které jsem poznal před pár lety.
- A já jsem hlavní hrdina. - Dobře.
Tehdy
jsem neuměl žít. Ani jsem nevěděl, jestli život stojí za to.
Tížily mě pochybnosti a frustrace.
Tady vyprávím o svém osobním růstu a naději,
kterou jsem našel ve společných chvílích s těmi dvěma.
Díky, že jste se o to s námi podělil. Daří se vašim přátelům dobře?
Jistě.
Protože mládí trvá věčně.
Jedna, dva, tři, čtyři!
Já jsem krtek!
Velký černý krtek.
Přes den spím…
Třicet, jedna, dva, tři, třicet.
PAK JO-HAN
PAVANA PRO MRTVOU PRINCEZNU
KONEC – SETKÁNÍ S NÍ
LÁSKA JE ILUZE
Láska je iluze.
Iluze, že ten pocit vytrvá věčně.
Ten večer čekala a čekala, ale on se neukázal.
Myslela, že se na ni vykašlal,
a odešla domů.
Tu noc se jeho autobus na ledovce srazil s protijedoucím nákladním autem.
Po dlouhé rehabilitaci mohl konečně zase chodit.
Bohužel ale částečně ztratil paměť, takže pro něj byl běžný život náročný.
KLASICKÁ HUDBA VEDLE GALERIE
Láska je iluze.
Iluze, že ten pocit vytrvá věčně.
Ale ve skutečnosti se musíme navzájem pochopit a přijmout.
Ve skutečnosti je láska fantazie.
Něco, co nám pomáhá jít dál a snít o tom, že se ještě někdy potkáme.
Miluju tě.
Ahoj, Mi-džong. Četla jsi to? Jaké to bylo?
Myslíš, že to bude bestseller?
Vážně, co na to říkáš? Je to o tobě a amigovi.
Ten konec…
je až moc šťastný.
Chtěl jsem ho takový.
Pamatuješ, cos kdysi říkala? O domorodých Američanech?
Říkala jsi, že když jedou na koni, občas sesednou.
A čekají, až je doženou jejich duše.
Možná
amigo na chvíli slezl z koně.
Možná na nás někde čeká.
JO-HAN, KJONG-ROK & MI-DŽONG – NAVŽDY!
ZESNULÝ I KJONG-ROK
Jak se ti daří?
Tu zasněženou noc
jsem tě neměla takhle nechat jít.
Od té doby toho lituju a cítím výčitky.
I když jsem na tebe nezapomněla…
dneska po dlouhé době vzpomínám na naše společné chvíle.
Myslím, že se mi daří žít dál
jen díky světlu, které jsi mi dal ty.
Vím, že se jednou znovu setkáme.
Doufám, že se do té doby budeš mít dobře.
PAVANA
Ahoj!
Amigo!
Překlad titulků: Veronika Kubíčková